6 I. Dr. E. Mencl : Jádro a jeho dělení u Micrococcus ochraceus a Sarcin. 



dělilo. Podobně na figurce třetí a páté. Tím vznikne trojúhelník. Fi- 

 gurka čtvrtá ukazuje, jak se jedno jádro rozdělilo na dvě, dceřinné 

 jedno na dvě vnukova (sit venia verbo) a obě tato v kolmém směru 

 na dřívější dělení na pravnukova. Zde máme syncytium o 4 generacích. 



Fig. II. 



Leč už na figurce druhé, kde se obě dceřinná jádra znova rozdělila, 

 vidíme, že dělení jader nejde daleko příliš bez rozdělení plasmy. 

 Tady už se plasma smršťuje kolem jader. V praeparatu je celá plocha 

 syncytia jemně zbarvená modře, kolem jader temněji (blankytně); na 

 cliché dá to se ovšem těžko znázorniti, pročež je dlužno bílá místa 

 mysliti sobě velmi jemně světle modrými. 



Podobné seskupení jeví i figurka čtvrtá, kde ve vrcholu vidíme 

 už seskupení plasmy podobné kokku. Také skutečně najdeme figury 

 troj- nebo čtyřhranné, kde hotové kokky jsou spojeny bleděmodrým 

 mostem^ jak toho příklady jsou znázorněny v dolní řadě figurek tex- 

 vého obrázku č. II. 



Je zřejmo, že úplná shodnost ve struktuře, barvitelnosti. dělení, 

 jak jsme viděli u Micrococcus ochraceus (butyricus) a Sarcin, dává 

 nám na ruku, že i ostatní mikrokkoky budou podobně nebo stejně 

 stavěny. Parallelní studie na pathogením druhu, hnisavém Staphy- 

 lococcus pyoyenes aureus nedaly mi žádoucích výsledků. Druh tento 

 je obalen tuhou blanou, (je známo, že je to druh velmi resistentní) 

 která nepřipouští rychlé vniknutí barvy a tím rychlou diferenciaci bu- 

 něčných organel. Leč i zde často daly se v některých, obal opustivších 

 buňkách pozorovati kuličky povahy chromatinové. 



