Jádro a jeho dělení u Micrococcus ochraceus a Sarcin. 3 



nemusí býti všechna individua stejná — jedna jsou tmavá, 

 druhá světlá 



U onéch světlých nejdříve daly se pozorovati velmi zajímavé 

 věci svědčící o tom, že i kokky, které jsme ochotni považovati za 

 z bakterií nejnižší, že i ty mají těleso odchylné barvitelnosti než 

 kokkus sám, těleso zavádějící svým dělením dělení celé buňky, tedy 

 neúsporné jádro. Je to fakt. který nebude-li násilně překrucován, je 

 novým pádným důkazem proti dogmatikům bezjadernosti bakterií i jiným 

 kardinální pojmy cytologické lehkomyslně ignorujícím zmateným vý- 

 kladům, domněnkám a pohádkám. 



Struktura individuí světlých i tmavých je táž. Vyjdeme od zá- 

 kladních tvarů, kokka. Plasma, jak zmíněno, je světle modrá, homo- 

 genní. Na venek není žádný patrný obal přítomen. Uvnitř těla buněč- 

 ného v poloze pravidlem centrální, ale často také excentrické až docela 

 krajové zříme kruhový, jasný, bezbarvý dvůrek, obsahující černo- 

 modré tělísko. Útvar tento je nesporné jádro — polohou, mikroche- 

 mickou povahou a svými proměnami. 



Proměny ty jsou dosti jednoduché. Zavádí-li se dělení, tu dvůrek 

 se ellipticky protáhne. Brzy potom rozdělí se temné tělísko, a po- 

 staví se obě dceřinná tělíska na konce dlouhé osy ellipsy. Tělo buněčné 

 přitom podržuje tvar kulový — někdy ale i ono Často mění poněkud 

 tvar prodlužujíc se v ellipsoid s dlouhou osou souhlasnou s dlouhou 

 osou dělící figury. Elliptická forma kokka vystoupí nápadněji utvořením 

 dvou dceřinných jader, načež hned následuje utvoření přehrádky, 

 správněji štěrbiny a tím utvoření diplokokka. Opakováuím dělení 

 v obou diplokokkách vzniká tetrada. 



V některých případech rozdělí se dvůrek obsahující dvě chro- 

 matinové koule, ale oba dceřinné dvůrky, přiléhající na sebe, po- 

 stavily se na kraj. Takové případy je mi dnes dosud nemožno bliže 

 vysvětliti. 



Také se vyskytují případy, kdy se tělo buněčné rozdělí ve dva 

 kokky hned jak se rozdělí jádro, a to ještě dokud obě dceřiuná jádra 

 k sobě přiléhají. Tím dostaneme figuru zvláštního vzezření, kde se do- 

 týkají dvě koule plasmatické a v místě doteku zase uvnitř jich na 

 sebe tangirují dva světlé dvůrky obsahující po nápadném chioma- 

 tickém zrně. 



Různá stadia vývoje od Micrococcus ochraceus (butyricus) jsou 

 zobrazena na přiložené Fig. I. 



Položíme li takový intra vitam zbarvený praeparat (který už tak 

 poskytuje skvělý a překvapující obraz pod mikroskopem, od kteréhož 



