2 I. Dr. E. Mencl: 



Zdálo by se těžkým uvésti v souhlas tyto hlavní dvojí struktury 

 chromatické, typické jádro na jedné straně a takové chromatické 

 spirály na druhé, kdybychom dnes nevěděli, že vývoj bakterií není 

 tak docela jednoduchý vždycky, jak drive se za to mělo, nýbrž že 

 mohou míti cyklus dosti komplikovaný, jehož jednotlivá stadia jsou růz- 

 nými .stavy chromatické hmoty charakterisována. Bohužel také zde 

 chybí systematická pozorování. 



Shrneme-li všechnu literaturu o jádře u bakterií, vidíme, že 

 jeden tvar zbývá, kde nebylo přesně jádro dokázáno. Tvarem tím je 

 mikrokokhus. 



Během svých studií na Azotobdkter chroococcum mně laskavostí 

 prof. E. Godlewského zaslaném, náhodou jsem přišel ku kultuře žlu- 

 tého mikrokokka, který dle všech znaků kultivačních byl Micrococcus 

 ochraceus (butyricus). Studia byla konána v laboratoři chemie ko- 

 bakteriologické pana inž. Fr. Ktodráta, který s ochotou a obětavostí 

 svrchovanou mi laskavě k neomezenému užívání dal svoje přístroje, 

 nádoby, knihovnu, reagencie atd., začež mu i na tomto místě vyslovuji 

 vřelý dík. 



Od p. řiditele plzeňské rolnicko-mlékařské školy A. Rosama do- 

 stalo se mi kultur Sarcina rosea a Sarcina lutea; také jemu platí 

 upřímné díky. 



Mikroby zde jmenované byly podrobeny šetření z různých půd 

 živných a ukázalo se, že v každém případě byly poměry jak morpho- 

 logické tak tinkční atd. úplně stejné. Mikrokokkus byl studován 

 hlavně z kultury bramborové, sarciny z agaru. 



K barvení užito živé suspense v kapce vody, do níž přimísena 

 stopa polychromní methylenové modři, které již dříve s velikým 

 prospěchem jsem užíval při různých bakteriích, hlavně vodních, a jejíž 

 složení udal jsem již dříve. 



Ukázalo se, že nebarví se všechny kokky stejně. Jedny barvily 

 se bledě modře, jiné černomodře. Vzato-li očko na bramborové kultuře 

 mikrokokka z mladičké ještě ne žluté nýbrž bělošedé vrstvy, pře- 

 vládala individua bledá a naopak. Zdá se tedy, že stářím barvitelnosti 

 přibývá. Co do tvaru byla tu individua samostatná, kulovitá, nebo 

 diplokokky; tam kde jeden z diplokokků se rozdělil, byla skupina tří, 

 z nichž jeden byl půlkruhovitý, druhé čťvrtkruhové. Vůbec vždy tam, 

 kde ve skupině, tedy i v tetradé, jednotlivá individua k sobě při- 

 léhají, jsou omezena přímou čarou — na venekjsou omezena kruho- 

 vým obloukem. V takové trojici nebo tetradé, ano i u diplokokků, 



