Nález munosoinu a ssavcü. 7 



nýbrž že prodělávají podobný proces dělení, jako na př. u Orthopter. 

 Tvrdí sice Lenhossek, jak výše jsem uvedl, že nenalezl své intra- 

 nucleární tělísko („Intranuclearkorper") ve spermatocytech kočky, 

 avšak jest pravděpodobno, že buď toto tělísko přehlédl, anebo že 

 pozoroval jádra kočky v nepříznivých polohách pouze při zbarvení 

 železitým haematoxylinem. 



Neboť předmětem, v jehož spermatocytech nade vši pochybnost 

 jsem zjistil přítomnost monosomu, bylo spermarium kotěte, u něhož 

 mimo to nikterak nebylo možno potvrditi stanovisko Mevesa a tudíž 

 také žáka jeho Duesberga, že by bylo v profási dělení jakési souvislé 

 vlákno chromatické pod jménem spirému zsámé, nýbrž že i spermato- 

 gonie i spermatocyty obsahují samostatné, autonomní chromosomy po 

 celou dobu vývoje. 



Avšak nám se jedná v této práci o povahu monosomu v buň- 

 kách samčích, ve spermatocytech. V této příčině nutno s důrazem 

 vytknouti, že pozorování Lenhoška i jeho následovníků jsou zcela 

 správná, ano i předchůdce jeho, Hermann dobře znázorňuje zvláštní 

 Chromosom u myši. Za to výklad všech autorů těchto jest nesprávný, 

 jak ani jinak býti nemůže, když povaha monosomu teprve v poslední 

 době na základě srovnávacích studií Spermiogenese 

 hmyzu byla jasně formulována. 



Ve spermatocytech kotěte shledal jsem tyto poměry monosomu: 

 Obyčejné chromosomy (idiochromosomy Wilsonovt) jsou normálně vy- 

 vinuty, jako krátké obloukovité neb kličkovité útvary. Že by bylo 

 nějaké souvislé klubíčko chromatinové čili spirém v jádrech sperma- 

 tocytů přítomno, musím rozhodně popírati, ježto jsem prohledl na sta 

 jednotlivých, dobře sledovatelných buněk při nejsilnějších zvětšeních 

 (1*5 mm oc. 8, anebo 2 mm oc. 18) a vždy dokonalé samostatné 

 chromosomy byly nalezeny. Nejsem dosud rozhodnut rozřešiti otázku, 

 zda-li jsou tyto „idiochromosomy" veskrze stejných velikostí, či zda 

 se jeví v různých rozměrech. Některé zkušenosti zdají se tomu na- 

 svědčovati. Avšak v této práci jedná se o heterochromosom. 



Toto tělísko jest velmi nápadné i v praeparátech barvených že- 

 lezitým haematoxylinem i zvláště brazilinem. V posledním případě 

 lze je lépe sledovati, poněvadž skladba heterochromosomu přesvědči- 

 věji vystupuje než na zcela temně zbarvených praeparátech železi- 

 tým haematoxylinem. Popis Lenhoškuv velmi dobře se na ně hodí. 

 Nalézá-li se jádro v příznivé poloze, objeví se v něm jasné místo, 

 jakoby vacuola, v níž neprostírají se obyčejné chromosomy, jež jsou 

 z pravidla shloučené v jedné polovině jádra. V oné hyaliní prostoře 



