I. F. Vejdovský: 



leží tělísko temněji se barvící než „idiochromosomy" ; bud že ku 

 bláně jaderné těsně přiléhá, buď že uprostřed prostoru leží a achro- 

 matickým vlákénkem s blanou jadernou souvisí. Ovšem co do tvaru 

 není vždy „eliptické neb čočkovité" jak Lenhošek uvádí, nýbrž pod- 

 léhá změnám tvaru, dle toho, v jaké poloze se posuzuje. Jest-li se 

 prohlíží se strany, jeví se v žel. haem. srdcovitým, t. j. jeví na 

 jednom konci rozšířeními rozeklanou, na opačném konci jest až do 

 špičky zúžené a tímto koncem pravidelně nasedá na membránu ja- 

 dernou. Na praeparatech brazilinových v téže poloze pozorovaný he- 

 terochromosom jeví se vlastně jako ohnuté vlákno, jehož spodní po- 

 lovina těsně přiléhá ku svrchní, při čemž oba volné konce jeví onen 

 rozeklaný stav. 



Obr. 1. a obr. 2. představují 2 spermatocyty kotéte. Obr. 3. spermatocyt, obr. 4. 



jádro synaptocytu kobylky Decticus. Všecky obrazy jsou při stejném zvětšení 



reprodukovány, hc, monosom. 



Díváme-li se na heterochromosom z plochy, ukazuje tvar listo- 

 vitý, štítkovitý neb i čočkovitý a eliptický, v haematoxylinu úplně 

 temný a neprůsvitný, v brazilinu však jest patrno, že tělísko to není 

 jednotné, nýbrž v podélné ose jeví se rýha více méně zřetelná, na 

 slabě zbarvených praeparatech pak jako čára temnější, dělící hetero - 

 Chromosom ve 2 poloviny. Jest tedy toto tělísko ze 2 polovin slo- 

 žené, čili jest dle názvosloví cytologického, „bivalentní". 



Tudíž jest jisto, že naše tělísko nemá s nucleolem pranic spo- 

 lečného, jak již dobře vytknul Lenhossek. Ale co se týče struktury, 

 jak ji jmenovaný autor líčí a Düesberg po něm opakuje, že se skládá 

 z bledší základní hmoty a periferické zrnité substance, to nelze na 

 mých praeparatech vystihnouti, ač se ku zprávám jmenovaných autorů 

 nechovám zamítavě, naopak zdá se muě býti zpráva jich velmi 



