Příspěvky k anatomii a histologii Nematomorph. 3 



Heidenhaina, dle Delafielda a Ehiiicha s dobarveníin světlou zelení 

 (Lichtgrün, Grübler), Orange G. a eosinem. Velmi pěkné zbarvení 

 dodává tkaním Gordiû též brasilin a safranin. 



Budiž mi na tomto místě dovoleno vysloviti svůj nejvřelejší dík 

 slovutnému učiteli svému prof. Dr. F. Vejdovskému za poskytnutí bo- 

 hatého materiálu, za laskavé uvedení do této práce a za nevšední 

 ochotu a péči, s jakou stále moji práci sledoval a řídil, a pp. assi- 

 stentům zoologického ústavu p. doc. Dr. E. Menclovi a p. Dr. K. 

 Schapernovi za uvedení do mikroskopické techniky a za mnohou radu, 

 kterou mi poskytli. 



O vývoji Gordiů. . 



Embryonálním vývojem Gordiů zabývali se již Villot (1887) a 

 Camerano (1889). V poslední době objevilo se několik prací pojedná- 

 vajících o vývoji Gordiů, než přes to zůstává mnoho otázek, které 

 právě jen embryonálním vývojem rozřešiti možno, nerozluštěno. To 

 zaviněno hlavně nepřístupností objektu. Jak známo, jsou snesená va- 

 jíčka Gordiů obalena velmi kompaktní hmotou, kterou fixační tekutiny 

 velmi nesnadno pronikají. 



První ze zmíněných prací jest pojednání Třeťákovo (1901). Rý- 

 hování vajíčka jest dle něho totální a aequální a celý vývoj vykazuje 

 velmi málo podobností s vývojem Nematodů a svědčí o osamoceném 

 postavení tohoto typu hlístů. Též Montgomeryjiu (1904) dopřáno sle- 

 dovati embryonální vývoj druhu Paragordius varius až do vytvoření 

 larvy, jejíž organisaci též popisuje. V nejnovější době popisuje těž 

 organisaci larvy struno vce G. aquaticus (?) Šepotěv (1908), ale ku 

 podivu nevšímá si vůbec práce Montgomeryho, o níž patrně nevěděl. 

 Na základě podobnosti vnější i vnitřní organisace larev Gordiů s Kino- 

 rhynchy dokazuje Šepotěv, že předkové Gordiaceí byli velmi blízcí 

 příbuzní Echinoderů. Než pravé světlo vrhl na práci Šepotěvovu 

 Zelinka (1908) srovnávaje ji s prací Montgomeryho. Larva od Para- 

 gordia jest dle těchto prací něco zcela jiného než larva rodu Gordius. 

 Ze starší literatury zejména práce Vejdovského (1894) svědčí pro 

 správné údaje Montgomeryho. Vejdovský popisuje zde mladá stadia 

 druhu G. pustulosus, která měla na přídě ještě zachovaný embryonální 

 chobůtek s cuticulárním septem a v přídě mladého hlísta nacházela 

 se t. zv. „hnědá žláza". Tyto dva orgány jsou charakteristickými též 

 pro larvy Montgoíierym popisované, ale Šepotěv o nich ničeho neví. 

 Za to ale mají Šepotěvovy larvy mozkové ganglion, které dle Vejdov- 

 ského vzniká z celé nervové soustavy naposledy, parenchym s velkými 



