8 VII. Jan Švábeník: 



tvoří v zadní partii samečka postkloakální poloměsíčitou stluštěninu 

 do zadu obrácenou. 



Pozorujeme, že složení vláknité cuticuly jest velmi komplikované 

 a tu naskýtá senám otázka, jak vznikla tato neobyčejně pěkná a složitá 

 stavba. Odpověď podávají nám práce Vejdovského (1894). Dle něho 

 tvoří se vláknitá cuticula na útraty z počátku velmi vysoké, později 

 stále se splošťující hypodermis chemickou přeměnou spongioplasmy. 

 Na svých vyobrazeních (obr. 27. — 31.) kreslí Vejdovský velmi jasně 

 alveolární vrstvu v distální části hypodermis, jejíž přeměnou vzniká 

 vláknitá vrstva cuticuly. Tato představuje nám tedy intracellulární 

 produkt buněčné činnosti. 



Kdežto vláknitá cuticula má u všech druhů tutéž skladbu, 

 jest homogenní cuticula u různých druhů též různé upravena a stak 

 se charakteristickou značkou jednotlivých druhů. Avšak, jak správně 

 pozoroval Vejdovský (1888) u druhu O. tolosanus, úprava homogenní 

 cuticuly značně variruje a následkem toho povstal v systematice 

 Gordiů zmatek. Dle mých názorů nehodí se cuticula všeobecné za 

 orgán, dle něhož možno jednotlivé druhy rozeznávati, spíše nutno 

 přihlížeti k organisaci vnitřní, jak v dalších partiích ukáži. 



III. Hypodermis. 



V době parasitního života Gordiů prodělává hypodermis značné 

 změny. V mladém hlístu shledáváme vysokou hypodermis. Zajímavé 

 a velmi cenné detaily změn, které se dějí v takovéto hypo- 

 dermis sděluje s námi Vejdovský (1894). Já mohu na svých praepa- 

 ratech mnohá jeho pozorování potvrditi, zvláště na parasitní samičce 

 G. tolosanus. Buňky hypodermis jsou u tohoto stadia téměř po celém 

 těle stejné výšky. Co do struktury jest plasma jemně vláknitá, síťovitá, 

 na mnohých místech alveolární (Tab., obr. 19.). Zjev tento možno 

 též přičísti na vrub fixace kyselinou chromovou. Kol jádra bývá hya- 

 linní dvůrek. 



Často též vyskytují se případy, kde pod jádry nacházejí se 

 menší jádra spočívající ve dvůrku s hyalinní, ostře ohraničenou 

 plasmou, v níž směrem ku basi buňky spatřujeme centrosom. 

 Na přídě shledal jsem v hypodermis jemné intracellulární a 

 hrubší intercellularní kanálky s hyalinním obsahem (Tab., obr. 19.), 

 které podobají se Vejdovským popisovaným jednobuněčným žlázám 

 u G. preslii. Na distální straně buňky jsou vždy otevřeny, takže 

 možno soudit z toho, že vyprazdňují svůj obsah do cuticuly. Na 



