Příspěvky k anatomii a histologii Nematomorph. 21 



pravděpodobně velikou část pletiva podpůrného v těchto partiích. 

 Je-li tomu tak, pak jsou to podpůrné buňky velmi podivného tvaru, 

 s jakým se nikde neshledáváme. Spodní strana smyslové hypodermis 

 kalloty jest zcela souměrně utvořena jak horní. Častěji setkáváme se 

 zde též s kulatými, patrně unipolarními gangliovými buňkami a alveo- 

 lární strukturou vyniká zde větší počet buněk. Jádra všech těchto 

 smyslových buněk jsou poněkud se stran stlačena, s hustým chroma- 

 tickým sítivem. Tím velmi snadno rozeznávají se od buněk gangliových 

 i vřetenitých smyslových, jež vznikly zajisté přeměnou gangliových buněk. 

 Plasma gangliových buněk jest vždy homogenní, kdežto hypodermální 

 buňky mají plasmu vždy strukturovanou a to bud alveolárně neb 

 fibrillarné. Jádra gangliových buněk mají řídké sítivo chromatinové, 

 pravidelně s jedním nucleolem. 



Jak jsem se již zmínil, vybíhají úzké smyslové buňky v hypo- 

 dermis kalloty v nervové fibrilly. Než podobně jako Montgohery 

 (1903) našel jsem též zakončení fibrilly přímo na cuticule (obr. 9, 

 ng, v horní partii). Zde možno sledovati fibrillu přímo z mozkového 

 ganglia. Před zakončením na cuticule má stluštěninu, od kořene jíž 

 vybíhají po stranách dvě fibrillky krátké, připínající se též na cuti- 

 culu. Stluštěnina sama upíná se na cuticulu kratičkou fibrilkou ve 2 

 konečky rozvětvenou. Prostora mezi oběma postranními fibrillami jest 

 vyplněna hyalinní plasmou. 



VI. Zažívací trubice. 



Orgán tento byl již starším autorům dobře znám (Gbejvacher, 

 Villot) a u našich druhů G. preslii a G. tolosanus zejména Vejdov- 

 ským (1886) správně popsán. Proto nebudu se též o zažívací rouře 

 těchto druhů šířiti. 



Zajímavé poměry shledáváme u druhu G. affinis. Tento má po- 

 dobné jako ostatní druhy chitinem vyloženou dutinu ústní a nepatrný 

 pharynx, který přechází ve velmi mohutně vyvinutý Oesophagus, jehož 

 epithel jest po celé délce silně žlaznatý. Žlázy ústící do oesophagu 

 popisuje poprvé Vejdovský (1894), jenž objevil u mladých exemplářů 

 druhu G. pustulosus t. zv. hnědou žlázu („die braune Drüse"), o níž 

 praví : 



„An den durchsichtigen Würmern erscheint die „braune Drüse" als ein 

 massives, lappenförmiges oder vielleicht gewundenes Organ von dunkelbrauner 

 Farbe, welches seitlich von dem Darmkanal liegt. Sonst kann man in diesem 

 Zustande die Lage und den Bau der Drüse nicht näher ermitteln. Nach den 

 Querschnittserien unterscheide ich an der Drüse den eigentlichen Drüsenkörper 



