

Příspěvky k anatomii a histologii Nematomorph. 27 



G. preslii. U všech exemplářů, které mi prof. Vejdovský daroval, 

 našel jsem, že oba vaky chámové nedaleko před koncem spojeny jsou 

 příčným úzkým kanálkem, s nímž kommunikuje ve střední rovině 

 krátká sice, ale naduřelá vychlípenina kloaky. (Tab., obr. 15 — 17, sjpd.) 

 Takový spermatoduct nebyl dosud u žádného druhu Gordiaceí popsán 

 a jest právě tím znjímavý, že se jím G. preslii značně od ostatních druhu 

 liší. Spermatoduct tento jest velmi krátký, takže možno jej sledovati 

 toliko na šesti příčných řezech (à 6 a) a pevně tkví v hustém sval- 

 natém parenchymu, jej obklopujícím. Epithel jeho jest vysoký, plasma 

 pak obsahuje vacuolky se secretem patrně se zde vylučujícím. Na celý 

 spermatoduct nutno pohlížeti jako na vychlípeninu kloaky, jejíž epithel 

 do sperraatoductu lze též sledovati. 



U druhu G. montenegrinus vyskytují se dva dokonale vyvinuté 

 spermatoducty (Tab., obr. 25, spd). Tyto obaleny jsou i zde hustým 

 svalnatým parenchymem, na který upínají se radiálně rozestavené svaly, 

 o nichž jsem se již zmínil. Z celého toho zařízení jest patrno, že fun- 

 gují spermatoducty za kopulace jako pumpa čerpajíce spermata ze 

 spermatových rour do kloaky. Zcela obdobnou strukturu spermatoductů, 

 jako popisuje Vejdovský (1886) pro druh G. tólosanus shledáváme, 

 u druhu G. montenegrinus. Epithel spermatoductů skládá se z kubi- 

 ckých buněk podobně jako epithel kloaky, zvláštní diferenciace však 

 na něm nelze pozorovati. Montgomery (1903) shledává epithel sper- 

 matoductů u Paragordius varius jako žlaznatý. O žlaznatosti tohoto 

 epithelu i u našich druhů, zejména u G. preslii, nelze pochybovat. 



Velmi zajímavý spermatoduct pozoroval Kaother (1905) u G. 

 aquaticus : 



„Oft ragt er (der Samenleiter) mit seinem inneren Stoma, das sich in 

 diesem Falle trichterförmig erweitert zeigt, ein kurzes Stück weit frei in das 

 Lumen des Samensackes hinein (Gordius aquaticus). Ich habe hierdurch den Ein- 

 druck gewonnen, dass dieser epitheliale Samenleiter der Rest des, wie eben ge- 

 zeigt, ursprünglich wahrscheinlich in grösserer Erstreckung vorhandenen männ- 

 lichen Gonadenrohres sein muss." 



Já prozkoumal jsem methodou řezovou velké množství samečků 

 vesměs z materiálu výborně fixovaného, ale podobných poměrů jsem 

 nikde neshledal. U G- tólosanus představují nám spermatoducty břišní 

 vychlípeninu kloaky, která podléhá kontrakci svalů ji obklopujících. 

 Zcela obdobné poměry, jak jsme viděli, platí pro druh G. montene- 

 grinus. Zde oba spermatoducty jsou velmi dokonale vyvinuty a nejsou 

 pokračováním regenerovaného pohlavního epithelu, jsou to útvary od 

 tohoto úplně odlišné. Kdežto epithel pohlavní jest velmi nízký, sotva 

 patrný, jest epithel spermatoductů vysoký, mohutný a nelze nižádným 



