Příspěvky k anatomii a histologii Xematomorph. 43 



dovského a Moxtgomertho poukazují na to, že nutno na suprainte- 

 stinální kanálek přídy obou pohlaví pohlížeti jako na jakousi lakunu 

 exkreční. Zjevy zde pozorované nelze si jinak vysvětliti. Sekret usa- 

 zený na stěnách kanálku jest očividné z parenchymu vylučován a to 

 nejintensivněji ve středních partiích stěn. Osmoticky vniká asi sekret 

 do zažívací roury a jí bývá na venek vyváděn. Jinak však nutno po- 

 hlížeti na spodní dva laterální kanálky a na prostranný sinus kol za- 

 žívací roury, vyplněný homogenní tekutinou, povahy možno že lym- 

 fatické. 



Této mé domněnce nasvědčuje i to, že čím dále postupujeme 

 k zádi, nabývá periintestinální dutina stále většího prostoru. To za- 

 jisté souvisí se zažíváním, neboť přijatá potrava nebývá strávena 

 v přední partii zažívacího apparátu, nýbrž v partiích dalších. Tyto 

 poměry, jakož i to, že nalezl jsem u mladé parasitní samičky G. to- 

 losanus zbytky potravy v zažívací rouře, nasvědčují tomu. že Gor- 

 diidi v době svého parasitního života též ústy potravu přijímají. 



U dospělých druhů nevyskytá se již diferenciace periintesti- 

 nální dutiny ve tři kanálky a jen velmi zřídka ukazují se stopy po 

 tekutině dutinu tuto vyplňující. To jest ovšem zcela pochopitelné 

 neboť, jak známo, nepřijímají Gordiové v době volného života žádné 

 potravy a celý zažívací ústroj jim značně degeneruje. 



V kloakální partii u Gordius preslii $ stepí se periintestinální 

 dutina ve dvě samostatné roury lymphou vyplněné, zatím co zažívací 

 roura obklopuje se parenchymem a přechází v kloaku (Tab., obr. 10. 

 pint). Oba kanály končí slepě v parenchymu. Případ tento, pro druh 

 G. preslii charakteristický, popisuje a kreslí též Vejdovský (1886, 

 tab. XVI, obr. 66.) a já mohu nyní pozorování jeho potvrditi. 

 U druhu G. montenegrinus nevykazuje periintestinální dutina žádných 

 zvláštností. 



Kmizní soustavě náleží též kanál hřbetní, Vejdovskýíi (1886) 

 objevený. Tento probíhá na dorsální straně obou ovariálních rour a 

 jest v dospělých stadiích toliko u samičky přítomen. U mladé sa- 

 mičky G. tolosanus, na níž pozorovali jsme supraintestinální exkreční 

 kanálek, začíná se hřbetní kanál diferencovati z parenchymu v par- 

 tiích, kde začíná zmíněný exkreční kanál, tedy asi 3 mm od kraje. 

 Na dalších řezech, v partii, kde periintestinální dutina jest vyplněna 

 homogenní tekutinou (tab., obr. 13, h h), jest i hřbetní kanálek touž 

 tekutinou vyplněn. O totožnosti obou tekutin jsem dle jich společné 



