4 VIII. Boh. Čejka: 



po 4 štětinách a na straně ventrální po 3. Zdá se, že počet ten 

 může se tu a tam zmenšiti, ale nikdy jsem nepozoroval štětin více. 

 Vůbec dle počtu štětin dnes rody Enchytraeidů určovati nelze, neb 

 variace i u jednotlivých specií jest velmi značná. Více k určování 

 může sloužiti podoba a uspořádání štětin. Uloženy jsou zde vějířovitě; 

 jsou všechny stejně dlouhé a jen poněkud málo dole zahnuté. Ku- 

 tikula kolem štětin tvoří silnější val. Na štětiny upínají se svaly 

 a umožňují tak pohyb štětin na různé strany. Svalstvo podélné 

 v místech inserce štětin jest přerušeno, což zřejmo jest na řezech 

 příčných. 



3. Kurikula. Kutikula Enchytraeidů dosahuje různé tlouštky. 

 Nejsilnější popisována jest pro Anachaetu O007 mm. U rodu Hepato- 

 gaster jest poměrně daleko tenčí, jakož bývá i u všech rodů žijících 

 ve vodě neb aspoň na hodně vlhkých místech. Pokrývá stejnoměrně 

 celé tělo, jen na opasku skoro mizí, kde značně vystupují žlaznaté 

 buňky. V žlaznatých partiích opasku, laloku čelním a zádi provrtána 

 jest zcela jemnými kanálky, kterými vychází sekret na povrch. Kuti- 

 kula pokrývá nejen celé tělo, ale vykládá i dutinu ústní a konečník, 

 který zasahuje u r. Hepatogaster značně daleko a jako ü všech rodů 

 i zde postrádá obrvení. Mimo to jest kutikula poněkud stlustlejší 

 kolem vývodů nephridiálních a jednotlivých štětin a při vzniku sper- 

 mathek vchlipuje se do nitra. Zdá se býti zcela homogenní a ani při 

 nejsilnějším zvětšení nemohl jsem pozorovati nějakých vrstev, jaké 

 popisuje Michaelsen u rodu Enchytraeus Möbii. 



4. Hypodermis. Pod kutikulou nalézáme hypodermis ne příliš 

 tlustou, měnící se v jednotlivých partiích těla. Poněkud více tloustne 

 na laloku čelním, opasku a zádi, kde nalézá se hojnost buněk žlazna- 

 tých. Složena jest epitheliálně, z buněk válcovitých vedle sebe těsně 

 seřazených, jichž hranice jsou ale dosti nezřetelné. Každá buůka opa- 

 třena jest dosti velkým, obyčejně elliptičným jádrem. Plasma na pěkně 

 diferencovaných místech jeví zřetelné žíhání. Z epithelu hypodermál- 

 ního vznikají na určitých místech velké, málo barvící se žlázy. Nej- 

 více nacházíme jich na opasku a na přídě. Sekret jich slouží zřejmě 

 ku vytváření kokonu, do něhož živočich snáší vajíčka a pak pone- 

 náhlu jej svléká s těla a otvory po tělu zalepují se asi sekretem 

 vylučovaným v partiích přídy a laloku čelního. Sekret buněk jest oby- 

 čejně různě zrnitý a jádro žlázy zatlačeno bývá až těsně ku stěně. 

 Čím starší jsou granula sekreční, tím intensivněji se barví. Zajímavé 

 poměry jeví klitellum nalézající se ve XII. a XIII. segm. Na vytváření 

 jeho účastní se pouze hypodermis. Žlaznaté buňky zde jsou značně 



