12 VIII. Boh. Čejka: 



Deutung, und von Michaelsen gut dargestellt worden. Da nun wo die 

 einzelnen Theilgänge an den Schlundkopf herantreten, spaltet sich der 

 Drüseninhalt in sehr viele einzelne dünne Stränge, welche zwischen 

 den Grenzen der Schlundkopfzellen in Intercellularräumen nach unten 

 dringen; etwas über die Cuticula finden sich dann zwischen den 

 Zellen tröpfchenförmige Ansammlungen des Sekretes. Die Cuticula 

 sieht man bei stärkerer Vergrösserung deutlich von feinen Poren 

 durchsetzt, welche offenbar ein Austreten der Sekrete ermöglichen." 



Jak se mi zdá, nebude ani tento výklad správný a později ještě 

 na něj poukáži. 



Celkové poměry pharyngu u r. Hepatogaster jsou normálně jako 

 u ostatních rodů Enchytraeidů. Vnitřní stěna vyložena jest krátkými, 

 ale silnými a hustými brvami. 



a) Septální žlázy. Z vedlejších orgánů dutiny tělní na prvém 

 místě sluší jmenovati septální žlázy. Pro svou velikost známy byly 

 již nejstarším autorům a od nich různě popisovány. Claparède (Etu- 

 des anatomiques ec pag. 82) pokládal je za slinné žlázy, Buchholz 

 ( 14) za pohlavní žlázy. Název septálních žláz pochází od Vejdovského, 

 který je popisuje u různých rodů jako Pachydrilus, Anachaeta aj. 

 Slouží dle něho jednak ku ochraně zažívací roury, jednak vylučují 

 tekutinu sloužící k navlhčování těla. Krátce na to (Zool. Anzeiger 

 1879) přikládá jim činnost zažívací, pravě o nich: „Hier (bei Ana- 

 chaeta bohemica) erkannte ich deutlich, dass diese Drüsen mittels 

 zwei drüsiger Ausführungsgänge in den Schlundkopf münden und es 

 scheint, dass ihr Sekret bei der Nahrungsaufnahme fungirt. Hiernach 

 wäre es nicht unrichtig, die in meiner Arbeit näher beschriebenen 

 Septaldrüsen als Schleimdrüsen zu bedeuten." Práci tuto přehlédl R. 

 Hesse a praví, že Michaelsen poprvé našel jejich příslušenství k za- 

 žívací rouře. 



Podoba septálních žláz jest velmi různá. Vyvinuty jsou obyčejně 

 párově ve 4., 5., 6. segmentu tělním. Ale u Anachaety jsou nepárové 

 a objímají celý Oesophagus. Michaelsen popisuje silné kanálky ve 

 stěně pharyngu, kterými sekretorický obsah žláz vlévá se do dutiny 

 zažívací. Vlastní žlázy popisuje jako massivní elementy, které obkličují 

 skoro celou zažívací rouru a jen na ventrální straně nechávají volný 

 prostor. Složeny jsou z hruškovitých buněk žlaznatých s hustým zrni- 

 tým obsahem, silně se barvícím. Poslední pár ústí do kanálů, které 

 se ohýbají zpět do předu a probíhají oběma předcházejícími páry. Ze 

 všech párů sbírají sekret a probíhají pak parallelně podél zažívací 



