

Experiment a théorie v chemii. 7 



pády, v nichž bychom kvanta látek násobili; chceme-li tedy naznačiti 

 sečítání, klademe značky kvant vedle sebe, jako se píší v mathema- 

 tice součiny. 



Činitele číselné píšeme buďto tímže způsobem jako v mathema- 

 tice (pak je ale vztahujeme na všecky značky až k nejbližšímu vy- 

 psanému -j- nebo — , jako by značky udávaly součet uzavřený zá- 

 vorkou) nebo je píšeme v levo dole co index ku značce, na niž se 

 vztahují. Pak tedy značí na př. vzorec 



E — F_ 2 X chemickým písmem 



totéž co rovnice E= — 2 1 7 4- X mathematickým písmem. 



Chemický vzorec není tedy nic jiného, než mathematická rov- 

 nice, psaná nemathematickým způsobem; jest to rovnice, která popi- 

 suje vznikání nějaké určité látky z látek jiných, po případě vedle 

 jiných; tyto jiné látky při tom pokládáme za dané čili známé, látku 

 z nich vznikající za novou, z nich odvozenou. 



Jindy však jest nám žádoucno, abychom se blíže přidrželi ma- 

 thematického způsobu psaní a z toho pak vzniká zajímavá směs růz- 

 ných písem; nahrazujeme totiž v rovnicích kvanta a látky A BCDE 

 jejich „vzorci", t.j. chemickým způsobem psanými rovnicemi. Tím zí- 

 skáváme rovnice odvozené, které v našem případě zní na př. 



6. F_ 2 XF+ V 2 — X—Y=0 



7. 3V_ 2 XY+ 2\\ X_ 1 -X— Y 3 =0 



8. F_ 2 XY+ V 3 Z_! - V—Y—O 



9. 2V 3 X- 1 + 3 F_ 2 Z — X—O 



a tak dále. „Vzorce" a rovnice moje liší se od obvyklých jen tím, že 

 nelekám se záporného znaménka, jehož význam jest tu zcela jasný : 

 Chci-li na příklad získati ze základních látek v xy z odvozenou látku 

 e, rozložím základní látku x na e a v, dle vzorce E = V_ 2 X. 



Všecko, co positivně víme o reakcích těchto 9 látek našeho pří- 

 kladu abcdevxy z jest přesně vyjádřeno těmito vzorci a vzorce ty 

 lze psáti, jak již zmíněno, na 63 stejně oprávněných různých způsobů. 

 Mezi těmito 63 rovnomocnými způsoby psaní jest jeden, kterým vy- 

 hnouti se lze ve vzorcích záporným znaménkům] tato vlastnost jeho 

 ovšem se stanoviska mathematického má význam zcela podřízený, ale 

 chemikům zdá se tak nesmírně důležitou, že nepřipouštějí jiné volby 

 základních látek, než právě té jedné, která dává vzorce s kladnými 

 znaménky. V mém příkladě volí tedy chemikové za základní látky ty, 

 které jsem označil písmenami b c d e & nazývají je prvky. Přehled 

 obyčejného způsobu psaní chemického a porovnání jeho s jedním z ostat- 



