10 IX. F. Wald: 



nik uhličitý chemicky připraviti, a z toho způsobu lze odvoditi způ- 

 soby ostatní. — 



Jakmile se však zhostíme této hypothèse o praeexistenci prvků, 

 rozplývají se v nic také dále všecky chemické důkazy pro atomistiku, 

 pokud jsou čerpány z existence isomerií. Doložím to na jediném pří- 

 kladě; traktujeme-li kyselinou dusičnou za vhodných podmínek jistý 

 produkt suché destilace organických látek, totiž benzol, získáváme 

 vedle jiných produktů také jisté tři látky spalitelné. 



Ptáti se, proč jsou právě tři, jest samozřejmě nesmyslné; kdy- 

 bychom získali jen jeden produkt, tedy konstatujeme, že jest jen jeden, 

 kdybychom jich získali deset, konstatujeme, že jest jich deset, ale 

 tím jest tato věc vědecky úplně odbyta. 



Vezmeme-li místo dusičné kyseliny chlor nebo brom, shledáme 

 obdobné poměry; získáme v tomto případě zase tři takové produkty. 

 To jest zcela zajímavé, ale a priori mohl by býti počet těch látek 

 jiný; kryjí-li se počty těch produktů, tak zvaných biderivatů, tedy 

 to zase konstatujeme, a registrováním tohoto fakta učinili jsme zase 

 vše, co věda činiti může v případech, o nichž nevíme a věděti nemů- 

 žeme nic jiného než ťo, co nám poví pokus. 



Vraťme se nyní k produktům, vznikajícím z dusičné kyseliny a 

 benzolu. 



Bečené tři látky různí se v některých vlastnostech fysikálních 

 i chemických, v jiných jsou si podobny asi tak, jak jsou si podobny 

 kovy, v některých vlastnostech se shodují úplně. Spálíme- li na př. po 

 jednom gramu těchto látek, dávají stejné množství stejných zplodin, 

 jako vody, kysličníku uhličitého a podobně. V tom není zase záhad- 

 ného pranic, alespoň nepředpojatý pozorovatel ničeho podivného v tom 

 shledati nemůže. Jest pravda, že spálením různých látek častěji zí- 

 skáváme bud kvalitativně různých zplodin, nebo alespoň různých 

 množství těchže zplodin; ale není nikde ani stínu nějakého důvodu 

 proti možnosti, že by různé látky nemohly poskytovati spálením kvali- 

 tativně i kvantitativně stejných produktů. Kdybychom ostatně nějaký 

 důvod takový měli, tedy by nám experiment spalovací v tomto pří- 

 padě ukázal bezpečně, že jest důvod ten nicotný, a že vyplývá buďto 

 z nesprávného předpokladu správným úsudkem, nebo ze správného 

 předpokladu nesprávným úsudkem; konečně by mohla býti nesprávná 

 jak premise, tak úsudek, ale zajisté důvod sám jest zhola neplatný. 



Předpokládáme-li však v případě tomto praeexistenci prvků, 

 zamotáme se do celé řady rozporů, a z těchto rozporů dovedla se 

 vyvléknouti chemie jen pomocí další hypothèse, že prvky nejen prae- 



