20 IX. F. Wald: 



Dle této logiky musili bychom říci Euklidovi : Jelikož úhly 

 v trojúhelníku čítají dohromady vždy dva pravé, není naprosto po- 

 divuhodno, že se řešením tvých rovnic tyto dva pravé úhly zase ob- 

 jevují ! 



Můj chemický Opponent tedy byl neschopen abstrahovati třeba 

 jen na okamžik od své znalosti zákonů stoechiometrických. 



Po této ukázce vědeckého ducha chemického byl bych býval 

 oprávněn neodpovídati více svému opponentu. 



Neztráceje však trpělivosti, snažil jsem se opět a opět vyložiti 

 věc způsobem těmto duchům přístupnějším, a tak vystřídalo se v ča- 

 sopise „Chemiker-Zeitung" celkem sedm pojednání z nichž byla čtyři 

 ode mne. A ejhle, ačkoli stala se posléze sama redakce listu ke mně 

 nevlídnou, nalezl se po dvouleté diskussi konečně v těchto kruzích 

 přece alespoň jeden chemik, O. de Vries, který mne poněkud po- 

 chopil, ačkoli velice mi zazlívá, že haním atomovou hypothesi. I vy- 

 kládá v publikovaném přípise k redakci listu : x ) 



„Nehledíce k vedlejším otázkám můžeme se však ptáti: Co jest 

 výsledkem diskussef ... Dle mého mínění jest věc následující: 

 Wald . . . obírá se otázkou, jaké postavení zaujímá systém sloučenin 

 a reakcí, v němž platí zákony stoechiometrické, v porovnání se sy- 

 stémem co možno nejobecnější povahy, t. j. co možno největší nepra- 

 videlnosti. Tuto otázku snaží se Wald zodpovídati způsobem mathe- 

 maticko- kritickým, t. j. snaží se určiti podmínky, jimž musí hověti 

 systém, aby v něm platily zákony stoechiometrické. Tomu říká od- 

 vození zákonů stoechiometrických. Jeden člověk bére svět taký jaký 

 jest, . . . druhý porovnává stávající pořádek světový s jinými, neexi- 

 stujícími, ale myslitelnými pořádky světa, a snaží se, aby tímto způ- 

 sobem zvláštnosti jeho postavil v nové světlo . . . Zůstavíme Wal- 

 dovi rádi, aby kriteria těchto okolností vyšetřil noeticky-kriticky, a 

 budeme se jen radovati, jestliže tímto způsobem věda chemická obo- 

 hacena bude positivními stanovisky." 



Na příkladě z geometrie lze pěkně ukázati, jak tu de Vries 

 přestřeluje: Kdybych si skutečně vedl tak, jak on to líčí, rovnalo by 

 se počínání moje práci Lobačevského a Bolate, kteří stvořili nové 

 geometrie, v nichž Euklidova obsažena jest co specielní případ. Tak 

 vysokých cílů však jsem si v těch pracích nekladl, spokojil jsem se 

 se stanoviskem obdobným Euklidovu, který bére věci jak jsou, při- 

 jímá větu o rovnoběžkách a z ní soudí dále. Ale konečně lze s ná- 



') Chem. Ztg. 1909 str. 147. 



