Experiment a théorie v chemii. 23 



na experimenty, které stále a stále opět konají se na základe ato- 

 mové hypothèse, a vytýká, že na základě nových názorů dosud nic 

 experimentálného vykonáno nebylo. Potvrzuje tím ovšem mimovolné 

 thesi celého mého výkladu, že totiž chemikům jest theoretická stránka 

 vědy té úplně lhostejná, ačkoli vydávají základní své poučky o prae- 

 existenci prvků, o prostorovém uspořádání atomů v molekulách a po- 

 dobné za bezpečné výtěžky exaktní vědy. 



Netřeba upírati, že zjevy v roztocích koloidálných a snad i zjevy 

 radioaktivity svědčí, že zdánlivě homogenní látky mohou míti neb za 

 jistých okolností nabýti diskontinuity, jak přiznal i Ostwald; ale 

 odtud jest ku běžné hypothesi atomistické, jak dnes se jí užívá 

 v chemii, ještě nesmírně daleko. Mezi oběma extrémy, atomistickou 

 konstitucí všech látek plynných, tekutých i pevných na straně jedné 

 a domněnkou, že všecky ty látky vyplňují prostor plynule, jest možno 

 ještě mnoho názorů sprostředkujících, a bude zajisté třeba ještě mnoho 

 práce vědecké, než nabudeme jakési jistoty o tom, kde asi mezi tě- 

 mito extrémy leží pravda; ale běžné názory chemické tím jistě nic 

 nezískají, a také nic nepřispějí k nalezení pravdy. 



Přijde jistě doba, kdy i v chemii bude se požadovati, aby du- 

 ševní zpracování experimentálných výsledků dělo se s touže svědo- 

 mitostí a tímže vynaložením všech vědeckých pomůcek, jako pracuje 

 se v chemii experimentálně. Dosud však všecko úsilí soustřeďováno 

 bylo na práci experimentálně, a práce duševní pokládána byla za 

 neobyčejně snadnou; obtížnější úvahy v chemii se zavrhují předem, 

 žádá se přímo, aby vše bylo lehounké. K experimentům chemickým 

 jest třeba velké obratnosti a zkušenosti, oblast výzkumů sama jest 

 nesmírně rozsáhlá, a bylo skutečně třeba nepřehledné řady pečlivých 

 a pilných experimentátorů, aby stačili zpracovati alespoň nejbližší 

 úkoly. Tím ustupovaly otázky theoretické v pozadí; žádný chemik 

 neodváží se mluviti do experimentálného odboru, v němž nemá vlast- 

 ních zkušeností, ale každý cítí se autoritou v otázkách théorie. Vy- 

 vinulo se jakési obecné mínění chemické, všem chemikům společné a 

 nedotknutelné, a chemik skoro každý spoléhá na tento obecný sou- 

 hlas theoretických názorů, stejně jako kdysi ve středověku názor 

 církve byl všem lidem spolehlivým měřítkem pravdy. Jsou vyjezděny 

 koleje, v nichž po dvě stě let postupovalo chemické myšlení od 

 Botleho přes Lavoisiera, Daltona a Kekuleho, a není téměř již 

 chemika, který troufal by si zpracovati skutečnosti způsobem samo- 

 statným od samotného počátku, bez ohledu na tradici. Na mathema- 

 tiku zapomělo se již úplně, ta nemá v chemii větších práv než v úva- 



