Biinostomum radiatum Rudolphi. ■ 17 



Na vnějším povrchu jest pokožka jemně příčně rýhovaná. 



Pokryv tělní se skládá z tvrdé vnější kutikuly a ze zrnité sub- 

 kutikuly, která vyniká do dutiny tělnt v podobě podélných pásů čili 

 hřbetní, břišní a postranních čar. Břišní čára vytvořuje na konci těla 

 rozšířeními přecházející nad hřbetní stranu konečníku nebo kloaky — 

 pulvillus postanal is (obr. 27. a 28., piv. p.- an). Mezi čarami 

 podélnými jest uložena podélná svalovina somatická, která 

 v každém tom poli sestává ze 2 řad buněk svalových. Svalstvo to 

 na předu těla dostává se hlouběji dovnitř, připojujíc se k oesophagu 

 — musculi cephalooesophageales. (Obr. 1. m. cph.-oe. 

 p., m. cph.-oe. a) Kolem střeva, zejména na zadním jeho konci, jsou 

 příčné svaly — musculi intestinales. (Srov. text obr. I.) 

 Na břišní straně jest párovitá řada příčných, poněkud diagonálních 

 svalů — musculi bursales. Z těch dolejší se diferencují k zvlášt- 

 ním funkcím — musculi anogenitales. (Obr. I. v textu.) To 

 jest u samečka. Pro samičku význačný jsou musculi anales (obr. 

 26. m. an) ve špičce těla, musculi vulvares (obr. 49. m. vulv.) 

 při vulvě. Sameček má kromě toho ještě řadu svalů připojujících se 

 ke kanálku spiculárnímu a svaly v žebrech. 



V přední polovině těla se táhnou od hlavy vřetenovité, velikým 

 jádrem opatřené gl an dul ae cephalicae (obr. 4. gl. cph), 

 párovité a laterálně uložené, podobně jako g lan dul ae cer- 

 vicales, které však počínají u otvoru vyměšovacího a jdou při 

 straně ventrální. (Obr. 15. a 16. gl. er). 



Ex kr e ční poruš jest na přední části těla, pod jícnem, ve 

 ventrální linii a souvisí se složitým exkrečním apparátem 

 tvořícím nad ním t. zv. „most". Exkreční kanálky jdou párovitě 

 lat. liniemi. 



Zažívací roura počíná mohutnou dutinou ústní (obr. 1. 

 a 2.) vyloženou silnými chitinovými stěnami. Na venek se otvírá 

 kruhovitým ústním otvorem, dovnitř přechází do jícnu. Dutina je 

 vyzbrojena u ústního otvoru dvěma ven nevyniklými „zuby" (obr. 

 1. v. p) a ztloustlými chitinovými destičkami, dvěma ven- 

 trálními a dvěma dorsálními. (Obr. 2. ch. ds. d. a ch. ds. v.). Ven- 

 trální zuby jsou prodlouženiny ventrálních destiček. Zevně jeví dutina 

 ústní charakteristické rýhy způsobené artikulací, dorsálně širokou 

 štěrbinu, za níž trčí do dutiny ústaí dorsální kužel (obr. 20. 

 a 21. cn. d), kterým prochází kanálek oesophageální žlázy dorsální. 

 Naproti němu jsou dva zuby podoby kopí a po stranách též ; 



2 



