XIV. Miloš Seifert: 



nale přišel k docela opačnému závěru, že totiž u bursy to rýhování 

 řídne. Bursa sama nemá tohoto příčného rýhování, zde jsou laloky 

 kutikulární zcela hladké. 



Cuticula sama není z jediné vrstvy. Zdá se, že v podstatě se 

 skládá ze dvou vrstev, tak jako u Ankylostomum duodenale dle po- 

 zorování Schulthessových a Loossových, čemuž by svědčilo i to, že 

 barvením se od sebe rozlišují vždy jen dvě vrstvy. Barvil-li jsem 

 světlou zelení, byla vždy vnější vrstva skoro bezbarvá, kdežto druhá 

 se zabarvila silněji zeleně. Brasilinem se zbarvila intensivněji vnější 

 vrstva, vnitřní slaběji. Pikrokarmin zbarvoval temněji druhou vrstvu. 

 Však tato zbarvením jednotná druhá vrstva se zdá sestávati z vrstev 

 dvou, neboť pravidelně, kde při řezání se pokožka odtrhla, rozštěpila 

 se tato vrstva ve dvě skoro stejně široké. 



Druhá vrstva caticuly jest silnější než prvá. Tak jsem na jed- 

 nom řezu naměřil pro prvou 6 p, kdežto pro druhou 9 fi. Jest hladká 

 na povrchu svém vnějším i vnitřním, jen na konci těla dá se roze- 

 znati na podélných řezech vroubkování, které jde zcela paralelně 

 s vroubko váním prvé vrstvy a zapadá do odpovídajících zářezů této 

 vrstvy. (Obr. 28. rhz) Co se týče struktury, jest prvá úplně homo- 

 genní, druhá se někdy rozpadává v příčné vrstvičky (na podélných 

 řezech). (Též na obr. 31. vrs.) 



Kde se inseruje dorsální pár cephalo-oesophageálních svalů, 

 vstupuje cuticula dovnitř a po stranách se rozšiřuje v části, které 

 při zbarvení haematoxylinem barví se velmi tmavě, až černě. Jsou 

 tedy jiné chemické povahy než cuticula sama. Looss též je pozoro- 

 val při anatomii Ankylostomum duodenale. (Obr. 7. zdf. eut., obdobný 

 úkaz též na obr. 5. zdf. eut.) 



„Chitinovýprut" objevený Leuckartem a Schulthessem u Ankyl. 

 duodenale, který i zde velmi zřetelně vystupuje, myslím, že je téže 

 povahy. Mohl jsem velmi zřetelně na svých preparátech pozorovati, 

 že jest uložen ve zvláštním liátnovitém vyniknutí euticuly dovnitř, 

 (Obr. 3. ch. pr.), tedy nikoliv pouze jen přirostlý k pokožce, jak 

 udává Looss. Schulthess tvrdí, že je na své volné straně pokryt 

 blankou, což Looss popírá. Tvrzení Schulthessovo ale patrně je 

 správné a tou blanou jest rozuměti stěnu euticulární té lištny. I zbar- 

 vením svým, které js vždy černé haematoxylinem, odpovídá shora 

 zmíněným částem euticuly a také tak se barvícím uloženinám v euti- 

 culárním ztloustnutí rekta samičky, ne však chitinovým stěnám du- 

 tiny ústní, které se zabarvují Heidenhainovým haematoxylinem 

 fialově. 





