

Bunostomum radiatnm Kudolphi. 23 



šíří, ač výšky celkem jí nepřibude. (Obr. 36. 1. lat.) V tom širokém 

 plasmatickém poli však vidíme ponenáhlu diferencovati se při cuti- 

 cule svalstvo, které se šíří tak, že laterální linie mu musí ustoupiti. 

 Překlenuje se nejprve přes tyto svaly a vzniká tak rozdělení původně 

 jednotného pásu na několik částí. (Obr. 37.) Dvě z nich jsou zvlášť 

 široké a vysoké a můžeme je proto nazývati lam in ar um 1 a t e- 

 r a 1 i u m truncus d o r s a 1 i s a v e n t r a 1 i s. Ta pars ventralis 

 jest obdobná lamině lat. rámus ventralis Loossově, 

 jsouc mezi svaly musculus costarum lateralium exter- 

 nus anterior a posterior. Nenazval jsem ji tak, poněvadž 

 laterální linie v našem případě vysílá ještě jednu větev níže k ven- 

 trální straně, slabců, z níž se pak isoluje na ventrální straně mezi 

 musculem cost. 1. ext. anterior a musculem cost. 

 lat. internus (o těch všech svalech bude později řeč) pruh late- 

 rální linie, který má charakteristickou hruškovitou podobu na příčných 

 řezech — a ten nazývám jménem lamina lat. rámus ventralis. 

 — Pars dorsalis jest mohutnější než pars ventralis, ale nezůstává tak 

 jednotná dlouho. V ní uložen jest sval, který se rozšiřuje, následkem 

 čehož tuto část rozděluje ve dvě poloviny (obr. 38.), z nichž ven- 

 trální jest stlačována a zužována tou měrou, jak tento sval mohutní, 

 až posléze jen čípkovitě vniká mezi tento sval a ventrálně nejbližší, 

 s nímž jest spojen souvisícími plasmatickými výběžky a zmizí konečně 

 úplně. Lamina lateralis rámus ventralis také dosti brzo 

 zaniká, přecházejíc výběžkem na volném konci do lam. lat. pars ven- 

 tralis, která též vysílá k ní výběžek. (Obr. 38.) Zůstává pak v ko- 

 řeni laterálních žeber jen dvé pásů z laterální linie, které se posléze 

 rozdělují a vnikajíce do jednotlivých žeber samotných, tvoří jejich 

 „pulpy". (Obr. 4L, 42., 43.) 



Lamina lat. rámus do r salis jest též přítomna a má 

 právě ten samý význam jako u Ankylostomum duodenale. Jest to dor- 

 sální větev laterální linie, která, jak se táhne kolem základů dorsál- 

 ních žeber, přistupuje k nim a tvoří jejich „pulpu". Jest jen s jedné 

 strany vyvinuta, následkem asymetrie. 



Co se týče vnitřní struktury laterálních linií samotných, nalezl 

 jsem velmi zajímavé poměry u samičky. Zde totiž za exkrečním 

 pórem až do skoro nejzazší části těla laterální linie se jeví sestávati 

 ze tří řad buněk. (Obr. 3.) Po stranách jsou široké buňky, které 

 mají dvojí plasmu : nahoře je řidší a méně barvitelná, dole hustší a 

 v této bývá jádro. Mezi oběma těmito řadami buněk jest vklínén 

 úzký vnitřní pás, kterým prochází exkreční kanálek. Nenalezl jsem 



