42 XIV. Miloš Seifert: 



Střevní svalstvo Bunostomum odpovídá v celku poměrům u Aviky- 

 lostomy zjištěným. Nad přechodem střeva do rektální jeho části jest 

 nejsilnější" a tu je též centrum, od něhož zdají se vlákna rozbíhati. 

 Nahoru jde silný kmen (po každé straně střeva), který se na strany 

 rozvětvuje v četné větve skoro stejně široké« U samečka jdou 

 ty větve příčně a skoro paralelně, jsouce mezi sebou spojeny 

 četnými komisurami, takže zůstávají pak jen kruhovité otvory 

 mezi nimi volné a vytvoří, se sít, která objímá střevo. U samičky 

 není takové sítě a také zde větve neběží tak přesně příčně a para- 

 lelně, nýbrž diagonálně a sbíhavě. Dolů od zmíněného centra jdou 

 větve dosti samostatně, paprsčitě se rozbíhajíce a objímajíce konec 

 střeva, jak viděti na celkových preparátech. 



Na řezech podélných objeví se vždy v zadní části těla tyto 

 svaly mezi laloky střevního epithelu. 



lntestinální svaly vnikají na jedné straně k ventrální linii, kde 

 se k nim připojují výběžky svalů somatických, na druhé straně k la- 

 terální linii, kam ale nevnikají přímo, nýbrž dělí se napřed v krátké 

 větvičky. 



Rektum. 



Střevo přechází v rektum, úzkou svou část vyloženou silnou 

 vrstvou chitinovou. U samičky končí rektum v anus, takže je zde 

 velmi dlouhé (obr. 27. r.), u samečka jest krátké, přecházejíc do 

 kloaky. (Obr. 28. r.) V rektální stěně samičky jeví se temně se bar- 

 vící (černě haematoxylinem) diferenciace při ústí. Na řezech jsou to 

 pruhy paralelně běžící s koncem rekta, jeden na dorsáluí straně, 

 druhý na ventrální. Na dorsální straně jest ta ztluštěnina mohutnější 

 a sahá dále do předu. Na příčných řezech vidíme, jak objímá dor- 

 sální stranu rekta. 



U samičky také jsem pozoroval charakteristické rozšíření dutiny 

 rektální k dorsální straně, jemuž podobné popisuje i Looss u Anky- 

 lostomum. Za ním však vystupuje rektální stěna hrbolovitě dovnitř. 

 (Obr. 27. r.) 



Rektální ligament. Přední konec rekta jest obklopen 

 plasmatickými tělesy, které odpovídají zvláštním buňkám pozorovaným 

 v této končině u Nematodů a různými autory různě vykládaným. 

 Botschli je měl za „jednobuněčné žlázy", Galeb je nazýval 

 „análními žlázami". Looss ve své práci „The Sclerostomidae 

 of Horses and Donkeys in Egypt" věnoval těmto útvarům zvláštní 

 pozornost a přišel k závěru, že jsou z pojivého pletiva a nazval je 



