44 XIV. Miloš Seifert: 



poněkud šikmo k pokožce, kde se inserují mezi somatickým dorsál- 

 ním svalem a laterální linií. Na konci jsou vidlicovitě rozděleny. 

 Jsou dva s každé strany. (Obr. 26. m. an.) 



Uprostřed jsou spojeny příčným pásem plasmy. Podle všeho 

 náležejí ty svazky fibril, pravý a levý, téže buňce. Následkem zmí- 

 něného spojení mají podobu „H." 



Exkrecní orgán. 



Exkrecní apparat Bunostoma je histologicky velmi složitý. Ale 

 i zde ukazuje se veliká příbuznost Bunostomum s Ankylostomum, 

 neboť poměry, které jsem nalezl, v podstatě srovnávají se s tím, co 

 staří autoři poznali na Ankylostomum duodenale a co nověji vlastním 

 studiem doplnil Looss, který dokonce byl schopen sestaviti i diagram 

 dosud záhadných zde poměrů v končině exkrečního otvoru. Pro tuto 

 podobnost užívám pro jednotlivé části výrazů zavedených většinou 

 teprve Loossem. 



Exkrecní otvor leží uprostřed ventrální linie skoro v ro- 

 vině jícnového nervového kruhu a jest vyložen tenkou, silně tmavě 

 se zbarvující chitinovou blankou. Ta pokračuje dál do exkrecní 

 nálevky, jejímž jest otvor výměšný ústím. (Obr. 16. vs. ex.). Mezi 

 ústím a hlavní rozšířenou částí nálevky jest skupina buněk, které 

 dohromady tvoří celek, jejž Schneider pojmenoval „můstek". Sklá- 

 dají jej tyto tři buňky, jak je nazval Looss: průvodná buňka 

 cervikálních žláz, průvodná buňka nálevky ex- 

 krecní a podpůrná buňka exkrečního apparátu 

 (carrying cell of the cervical glands, carrying cell of the excretory 

 vesicle, suspensory cell of the excretory apparatus). V těle táhnou 

 se laterálními liniemi exkrecní kanálky. K soustavě výměšné dlužno 

 počítati také t. zv. cervikální žlázy, neboť přicházejí s jejími 

 elementy v úzký styk. 



Průvodná buňka exkrecní nálevky (obr. 16. pdn.) 

 jest největší a nejdůležitější z buněk „můstku". Jí jest právě exkrecní 

 nálevka, tvořena, neboť buňka ta jest nálevkovité podoby, od svého 

 ústí (exkrečního póru) rozšiřujíc se dovnitř dutiny tělní. Na této 

 straně nemá přesných hranic. Jeví se složena z plasmy velmi vaku- 

 olovité, vakuoly však se zdají seřazeny dosti pravidelně, neboť nitky 

 plasmatické, které mezi nimi zbývají, v celku všechny jdou ve směru 

 k otvoru nálevky. V zúžené části nálevky před otvorem jest pozoro- 

 vati v plasmě průvodně buňky černě se barvící (haematoxylinem) 





