Bunostomum radiatum Rudolphi. 45 



vlákénka, mající také tento směr. Stranou viděl jsem dosti veliké 

 jádro. (Obr. 16. n.) 



Mezi průvodnou buňkou touto a cervikálními žlázami leží druhá 

 buňka, zvaná průvodná buňka cervikálních žláz. 

 (Obr. 16. pdb.) Já jsem sice nenalezl jejího jádra, ale plasmatický 

 obsah v těchto místech jest odlišný od protoplasmy sousedních bu- 

 něk, je velmi jemňounce zrnitý, málo barvitelný, takže se tu patrně 

 jeduá o tuto buňku, která také tak je popisována. Buňka ta je ne- 

 pravidelných obrysů, vyplňujíc prostor mezi cervikální žlázou a ná- 

 levkou a je význačná tím, že v ní při exkret. póru zasahuje rozší- 

 ření nálevky, takže v ní jest pak viděti dutiny tvaru nepravidelné 

 štěrbiny, které při póru se spojují v jedinou medianní příčnou du- 

 tinu. Stěny této dutinky jsou tmavě zbarveny. (Též na obr. 15. 

 gl. er.) Tím přichází průvodná buňka nahoře ve spojení s nálevkou, 

 do níž přechází bez určitých hranic. Zajímavo jest na sériích příč- 

 ných řezů sledovati její pokračování dolů. Spojuje se s výběžky, 

 které veutrálné vysílají laterální linie s každé strany, když se byla 

 již dříve rozdělila ve dvě větve dolů sbíhající podle cervikálních pá- 

 rovitých žláz. V těch ventrálních, uzounkých výběžcích probíhá ra- 

 meno exkrečnílio kanálku, které se bylo od hlavního kmenu jdoucího 

 laterální linií oddělilo. (Obr. 16. c. ex.) Na příčných řezech vidíme 

 na některém řezu krásně tuto část exkreč. kanálku, neboť jde větším 

 dílem zcela příčně, takže přichází skoro po celé své délce k sříznutí. 

 A ten exkreční kanálek zde spěje k cervikálním žlázám, vcházeje do 

 průvodně buňky jejich, která se byla spojila s koncem ramene later. 

 linie, v níž kanálek prochází. Průvodná buňka pak, vlastně již její 

 nepatrný jen konec, vtlačuje se dovnitř cervikální žlázy, a to tak, 

 že nejprve vyplňuje jen zářez či vydutinu obrysů velmi nepravidel- 

 ných, na její straně v cervikální žláze vzniklou, a pak bývá přerostlá 

 s té strany výběžky cervikální žlázy. Tak dostane se dovnitř cervikální 

 žlázy, kde brzo na to obrysy její zmizí. Zůstává jen uzounká štěrbina 

 a posléze i ta se ztratí. Looss nenašel takovýchto podrobností. 



Pod cervikálními žlázami při ústí exkreční nálevky, kdy jsou 

 v těsném styku s „můstkem", jest viděti na každé straně široká, 

 skoro kosodélníková plasmatická tělesa, která dolů se spojují a brzo 

 mizí.jTo jsou asi Loossovt „suspensory cells", zde velmi ve- 

 liké, podoby „U". (Obr. 16. pob.) 



Exkreční kanálek periferický jde podle délky 

 těla od hlavy až na konec těla párovitě, s pravé a levé strany, jsa 

 uložen v laterálních liniích. (Obr. 3. a 7. c. ex.) Končí slepě na 



