48 XIV. Miloš Seifert: 



Vesicula seminalis. 



Vesicula seminalis iest vřetenovitě rozšířené pokračování testi- 

 culární trubice. Dolů se zužuje a zúženým tím koncem ustupuje stra- 

 nou a prodlužuje se až za počátek cementové žlázy, aby se tu pak 

 do „S" zahnula a teprve potom vstoupila do žlázy té. Tento ohyb, 

 kterému nahoře odpovídá zmíněný již podobný ohyb testiculární tuby, 

 jenž je však na opačné straně, jest charakteristický pro Bunostomum 

 radiatum. U Ankylostomum duodenale vniká vesicula přímo do 

 duetu ejaculatoriu, u Necator americanus zjištěno však (Ledckart) 

 podobné zahýbání. 



Stěny vesiculy jsou pokračováním stěn chámovodu i není v nich 

 rozdílu. Co do obsahu vesiculy vyplněna jest spermatidy a spermaty. 

 Spermatidy jsou kulovité buňky s jádrem uprostřed, spermata jsou 

 vřetenovitá a vždy celá černě zbarvená. 



Cementové žlázy a duetu s ejaculatorius. 



Kolem duetu ejaculatoriu se táhne cementová žláza. Od Loossa 

 pochází toto pojmenování a od něho též prvý podrobný popis a theo- 

 retické vysvětlení její funkce, jak to byl nalezl na Cylicostomatech. 

 Dříve Leuckart a Schulthess popisovali tento orgán pouze jako, 

 „ductus ejaculatorius". Bunostomum má cementovou žlázu zcela po- 

 dobnou jako Ankylostomum, až na některé detaily rázu spíše pod- 

 řízeného. 



Cementová žláza Bunostoma jest dlouhá mnohobuněčná žláza 

 jdoucí skoro celou zadní polovicí těla samečka. Její tvar jest velmi 

 podivuhodný. Napřed se pomalu zužuje, přecházejíc do vesiculy se- 

 minalis, do zadu se zúží velmi značně, takže konec ústící do rekta 

 jest nepatrné šířky. S dorsální strany se žláza vyklenuje obloukovitě 

 nebo hřebenovitě ostře se vyvyšuje, kdežto s ventrální strany jest 

 hluboce vyhloubena. Tak vzniká pak na průřezu tvar podkovovitý 

 Zejména v zadní části jest průřez podoby podkovy (obr. 30. gl. cem.) ) 

 nahoře jsou postranní ramena spíše křídlovitá, na konci rozšířená a 

 zakulacená. Střevo leží vždycky pod otvorem té podkovy nebo úhlem 

 těch křídel. 



Cementová žláza skládá se z velikého počtu buněk, neboť buňky 

 její jsou skoro listovité, velmi tence sploštělé. Jsou uloženy ve žláze 

 šikmo, takže na příčných řezech prořízneme jich vždy mnoho za 

 sebou a ježto jsou paralelně jedna na druhé, vzniká z toho obraz 

 příčných pruhů na zmíněných křídlech. (Obr. 31. gl. cem.) 



