

Bunostomum radiatum Rudolphi. ^0 



Ty proužky jsou na dolní části nejhustší, zde tedy buňky jdou 

 nejvíce šikmě nahoru, čím výše, tím méně příkře se sklánějí, takže 

 dostáváme postupně takovéto řezy : a) Řídké paralelní pruhování, 

 postranních křídel, b) Křídla mají jen na koncích sříznuté části, 

 ovšem též paralelní, jiných buněk, jsouce jinak z jediné buňky, jak 

 lze poznati též dle jádra uprostřed se nalézajícího. V tomto případě 

 bývá ten konec mnohdy tmavěji zbarven a tak vzniká na konci křídla 

 jakási čepička, c) Posléze jest již proříznuta jen jediná buňka, řez stal se 

 s jejího povrchu. To jest nejvýše na cementové žláze. Ještě výše pak 

 zmizí buňky cementové žlázy, střed zaujat jest kruhovitě rozšířeným 

 duetem ejaculatoriem, jenž obalen jest vrstvou plasmy. 



Nejdoleji pozorujeme na cementové žláze nejpodivuhodnější její 

 znak, který nejspíše vyjadřuje její funkci. Tu totiž z nitra se jednot- 

 livé buňky jaksi resorbují, takže zbývají jen při vnějším povrchu 

 žlázy jejich zbytky a dovnitř vystupují oválné a kulovité kusy ne- 

 barvící se a skoro hyalinní plasmy. (Obr. 32. gr.) Na konec vidíme 

 jen stěnu obklopující skupeninu těchto zvláštních útvarů. Mezi těmi 

 velikými, granulami plasmatickými sražena jest ještě nějaká tekutina 

 také se nebarvící. (Obr. 32. tek.) 



Jest velmi pravděpodobno, že ty kousky plasmy uvnitř pocházejí 

 z buněk žlázy, jež se rozrušily. Looss připisuje jim pojivou funkci 

 důležitou pro kopulací. 



Co se týče histologické stavby buněk cementové žlázy, jest 

 zejména vytknouti, že v některých částech, hlavně v dolní, se inten- 

 sivněji barvívají. Že by se byly střídavě někde silněji a slaběji bar- 

 vily, jsem nepozoroval. V horní části se plasma obyčejně velmi slabě 

 barví. Zvláštní jest, že kolem duetu ejaculatoriu bývá silnější zbar- 

 vení, které jej tak odlišuje od ostatní části žlázy cementové. Dělá to 

 dojem, jako by měl svoji vlastní stěnu. Ta silněji se barvící vrstva 

 kolem duetu ejaculatoriu, která přece však nikdy ostře proti ostatní 

 plasmě žlázy není oddělena a nemá svých nucleí, se ku předu roz- 

 šiřuje a na předním konci žlázy zaujme celou šířku, přecházejíc ve 

 stěnu vosiculy seminalis. Dolů ponenáhlu zmizí. (Obr. 31. sť. d. ej.) 



Jádra cementových žláz jsou malá, jest však zajímavo, že bý- 

 vají rozvětvená hvězdovitě do plasmy buněk. (Obr. 31. n.) 



K tomu, co mimochodem bylo řečeno o duetu ejaculatoriu, jest 

 dodati ještě o jeho tvaru toto: 



Ductus jen na začátku jest kruhovitě rozšířený, stávaje se brzo 

 šterbiuovitý, podoby úzkého trojúhelníka, jehož vrchol jest obrácen 

 k dorsální straně. Na té straně je jeho stěna velmi tenká. V dolejší, 



4 



