Bunostomiim radiatum Riulolphi. 51 



objeví jediný hákovitý výrostek z jednoho rohu spiculy. Sledujerae-li 

 jej na příčných sériích, vidíme, jak přibývá jeho délky a při tom se 

 velmi ztenčuje. (Obr. 34. h\) Dutina spicula se zatím uzavřela, 

 utvořila se trubička se stěuou na jedné straně vyklenutou, na druhé 

 sploštělou a výrostek ten postavuje se tak, že se skoro zdá pokra- 

 čováním sploštělé části stěny spiculové. (Obr. 35. 1er.) Již nemá 

 tvaru hákovitého, ale jest to křídlo, které jde spojitě po celé délce 

 spiculy dolů jako široká lištna. O křídle tomto zmiňuje se též Railliet 

 a jest to zajisté specielní charakter Bunostomum. Šířka toho křídla 

 není všude stejná. Někde je velmi široké a stáčí se pak kolem celé 

 trubičky spiculové. Vůbec bývají křídla velmi zprohýbaná, pravidelně 

 však zahnutá obloukovitě kolem obvodu pochvy, o níž později pro- 

 mluvíme, která objímá spiculum. Křídla jsou nejtlustší při trubičce 

 spiculové, volným svým koncem jsou ponenáhlu ztenčena do nejne- 

 patrnější tlouštky. (Obr. 35. Jsř.) 



Světlost „trubičky spiculární" jest největší na počátku spicula 

 v těle, kde právě vzniká trubička uzavřením stěn tvaru „u". (Obr. 

 33.) Dolů se zužuje, při čemž mění se také tvar její. Jak již bylo 

 řečeno, blízko svého proximálního konce mívá tvar na průřezu skoro 

 polokruhovitý s plochou jednou stranou. (Obr. 35. sv.) Dole bývá pra- 

 videlně kruhovitá a stěny dosti silné, takže lumen jest pak nepa- 

 trný. (Na př. obr. 39. sp.) 



V zadní části spiculárního kanálku, o němž dále podrobněji 

 budu psáti, pozoroval jsem, že křídla obou spiculí se spolu spojují 

 a vytvořují dohromady destičku, která pak jde až do konce spoje- 

 ných takto spiculí. Destička je všude stejně tlustá i stejně široká a 

 zachovává po celé své délce tutéž polohu nad spiculami. Křídla spi- 

 culí pravidelně se k ní připojují malým zakroucením. 



Destička tato jest velmi významná. Spojuje obě spicula ve spi- 

 culárním kanálku a způsobuje, že, když vyjdou pak z něho a ven 

 z těla, nerozestoupí se, nýbrž jako jeden celek drží pohromadě. Po- 

 divilo, že dosud nikdo si jí nepovšiml; jest i na celkovém pohledu 

 na spiculum dobře viděti. (Obr. 36. y.) 



Ještě jeden podivný útvar jest z téže žlutohnědé chitinové 

 hmoty. Podle trubičky spiculové naproti křídlu totiž táhne se docela 

 těsně při ní úzká, ale dlouhá lištna. Nejde nahoru až ke konci spi- 

 culí, nýbrž počíná až tam, kde se vytvořila křídla (obr. 35. Išt.) a 

 odtud pak zachovává stále svůj směr až do spiculárního kanálku, 

 kde sice z počátku ještě každé spiculum má svou isolovanou lišt- 

 ničku, ale když spiculy vytvořením destičky spojující křídla nabývají 



4* 



