52 XIV. Miloš Seifert: 



určité polohy v kanálku, přijdou lištny, které zdají se se svým spi- 

 culem nehybně spojeny, ve styk podélně svými plochami a jdou pak 

 jako zdánlivě jednotná lištna až do konce spiculárního apparátu, plo- 

 chami svými kolmo k destičce. (Obr. 36. a 37. Išt.) Na příčných 

 řezech tyto lištny jest viděti jako čárkovité chitinové úlomky u spi- 

 culí. Jejich význam jest asi býti oporou spiculím. 



Křídla jsou jemně po celé své délce příčně rýhovaná. Poněvadž 

 na vnější části spojených spiculí křídla tvoří skoro uzavřenou pochvu, 

 zdají se nám při hrubém pohledu spicula ležeti v příčně rýhované 

 pochvě. Poněvadž rýhování týká se jen' křídel, jest část spiculí pod 

 proximálním koncem úplně hladká. 



Mezi útvary, které přímo souvisejí se spiculami, naleží ještě 

 dva, z nichž prvý rovněž dosud nikde nepopsán. Prvý jest na proxi- 

 málním konci, druhý na distálním. 



Podle volných konců otevřeného spicula uvnitř těla táhnou se 

 nepravidelné podlouhlé kusy hmoty, která se velmi intensivně fialově 

 barví Heidenhainovým haematoxylinem. To zbarvení upomíná velmi 

 zbarvení kapsuly a proto soudím, že i zde se jedná o chitinovou 

 hmotu, za jakou se tato vyhlašuje. Struktury nemají ty útvary žádné. 

 (Obr. 33. ch. ds.) 



Na distálním konci spiculí, které jsou mimo tělo, pozoroval jsem 

 dva zvláštní polštářky hmoty,*) která na glycerinových mých prepa- 

 rátech karmínem zbarvených byla červené barvy. Ke končím jsou ty 

 polštářky zašpičatělé. Zajímavo, že právě takové útvary pozoroval při 

 konci každého spicula Stiles u Necator americanus a nazval „barb 

 of spi cule". Looss jim říká „cutting plates" a praví, že 

 nejsou přítomny u Arikylostomum. Tím zase zdá se býti dosvědčena 

 větší příbuznost Bunostomum s Necator než s Ankylostomum, jak 

 již častěji měl jsem příležitost podotknouti. 



Spiculární trubička jest vyplněna uvnitř plasmatickou hmotou, která 

 vystupuje na jejím konci uvnitř těla z rozšířené apertury. (Obr. 33. 

 pp.) Jest to t. zv. „dřeň spicula" („pulp of spicula" dle Loosse) 

 Na příčných řezech je viděti, jak vniká otevřeným ústím kuželovitě 

 dovnitř spicula a když se toto uzavřelo, jak vyplňuje jeho střed. 

 (Obr. 34. pp.). Lze ji pak pozorovati až nejdoleji, byť stále v menším 



*) Stilles pozoroval na Necator amer, také 2 „barb of spicules". Naproti 

 tomu v. Linstow („Zwei wenig bekannte Ankylostomen und Oesoph. dentatum" 

 v Centralblatt für Bakteriologie etc. Bd. XLIII. 1906) tvrdí, že viděl vždy jeu 

 jedno. 



