Bunostomuin radiatuni Rmlolphi. 



Na předuím konci těla na začátku oesophagu pravidelně v dutino 

 tělní byly srážky, které připomínaly parenchymatické pletivo, síť 

 slabších a silnějších vlákének, která vnikají tu kolem ventrálních 

 linií, mezi buňky cephálního ligamentu atd., činíce Často (zejména při 

 fixaci mých objektů) hranice buněk nerozeznatelný. (Obr. 12. a 14. 

 tle. ti. t.) 



V těle uprostřed a v zadním konci pozoroval jsem, zvlášť u sa- 

 miček, srážky slaběji ještě než předešlé se barvící, ale kompaktní a 

 velmi jemňounce zrnité. Často tvořily zcela určité tvary, kulovité, 

 ovální, válcovité atd., jindy vyplňovaly prostory mezi orgány úplně. 

 (Obr. 27. ťk. d. t.) 



Posléze nalezl jsem po celém těle v podobě černých kuliček 

 sraženu tuto tekutinu, tu řidčeji, tu hustěji pohromadě. Individuálně 

 veliké rozdíly byly pozorovány. Tak jsem na sériích konce těla jedné 

 samičky vůbec nemohl rozeznati jednotlivých orgánů, co tu nakupeno 

 bylo této hmoty, která se tak nesmírně intensivně barví haematoxy- 

 linem. Špička těla té samičky byla vyplněna jen jí. 



O této tekutině vyslovil již Schneide«, mínění, že se zde jedná 

 o tekutinu bílkovitou. 



Pojednávajíce o dutině tělní, musíme se zmíniti o morfologickém 

 významu bursy copulatrix. O tomto orgánu, charakterisujícím 

 vesměs sámečky Uncinarií, panují rozmanité náhledy. Staří autoři po- 

 pisovali bursu jako záhyb pokožky. Looss ji má za prodloužení pokožky 

 a srovnává ji s lateráíními výběžky (alae) u jiných Nematode, proti 

 nimž by byl jen ten rozdíl, že nejdou zde paralelně s osou tělní, 

 nýbrž prostírají se k ní pokud možno kolmo. 



Pro názor Loossův zdá se mluviti skutečně závažná okolnost. 

 Kutikulární pokryv není na obou stranách bursální stěny stejný a slo- 

 žený ze dvou vrstev jako pokožka těla hlístova. Je jen jednovrstevná 

 ta kutikula na obou stranách a povahy (co do tlouštky své a barvi- 

 telnosti) takové, že vnější pokryv odpovídá svrchní, vnitřní spodní 

 vrstvě souvrství kutikulárního na povrchu těla. Srovnejme na př. tyto 

 kutikulární vrstvy na obr. 36. a na obr. 40.! A nejen to, i přechod 

 pokožky v bursu copulatrix by svědčil náhledu Loossovu. Neboť, 

 postupujeme-li na příčných řezech od předu do zadu, poznáváme, 

 že tam, kde přestává tělo a žebra se isolují v bursální stěně (obr. 

 38.) vnitřní stěna kutikuly se rozštěpuje ve dvě lamely. Z těch jedna 

 (která přiléhá k vnější vrstvě pokožky) obejme žebra, druhá se vtáhne 

 více k ose těla a utvoří vnitřní hranici bursální stěny. (eut. 1. a eut. 2.) 



Ale prostor mezi vnější a vnitřní kutikulární stěnou je vyplněn 



