64 XIV. Miloš Seifert: 



zvláštní hmotou parenchymatickou, jejíž vrstva zvlášt na některých 

 místech je nesmírně mohutná a která se objevuje již před začátkem 

 bursy v těle. (Obr. 38. par.) V burse samotné je mezi kutikulárními 

 stěnami silně vyvinuta. (Obr. 40. par.) Barví se syté. Looss nalezl 

 na podobných místech u Ankylostomum duodenale, byť ne v takových 

 rozměrech, zvláštní hmotu tmavě se barvící, kterou vykládá jako 

 jemnozrnou kutikulu a o níž praví, že za živa je hyalinní a lepkavá, 

 na preparátech pak podoby zrnek silně se barvících, která bývají často 

 i hrubší a seřazena tak, že povstává struktura sítovitá. Podle všeho 

 je to táž hmota jako se pozoruje na Bunostomum. Byla mi hned ze 

 začátku podivná, až se mně dostalo od p. prof. Vejdovského, 

 jemuž vůbec za celou řadu rad a pokynů při své práci vděčím, 

 upozornění, že parenchym ten nemožno považovati za zplodinu kuti- 

 kuly. nýbrž, že jest nejlepším důkazem pro to, že v burse má ivé 

 pokračování dutina tělní. Není to tedy pouhá jednoduchá pokožka. 

 Hmota sama je dosud záhadná. 



Dutina žeber (Obr. 38., 40., 41. cost. 1.) je přímým pokračo- 

 váním dutiny tělesné, jak pohled na příčný řez nám to sám již vnuká. 

 Prve jednotná dutina tělesná se tedy rozděluje na začátku bursy 

 ve tři části, jedna jde kuželem genitálním, druhé dvě vchází po obou 

 stranách do bursy (Srovn. obr. 38.). 





