XVJ II. 



O rozkladu minia. 



(Třetí část studií fysikálně-chenňckých o miniu.) 



Napsal 

 docent dr. Jaroslav Milbauer. 



S 2 obr. v textu. 

 (Předloženo v sezení dne 14. května 1909.) 



V dosavadních obou dílech studií fysikáluě-chemických o miniu, 

 jež uveřejnil jsem ve Věstníku král. č. společnosti nauk (1908 XIV, 

 1909 XXIV), uvažoval jsem hlavně o vzniku minia a ukázal jsem, že 

 oxydace kysličníku olovnatého začíná býti měřitelnou při 320° a že 

 optimální teplota, při níž rovnovážným stavem 3PbO -f- O^IZIÎPb 3 4 

 dostupujeme preparátu s maximálním množstvím kyslíku superoxydi- 

 ckého, leží při 470° C, pracujeme-li v čistém kyslíku o normálním 

 tlaku. Bylo také nalezeno, že na suché cestě žíháním kysličníku neb 

 uhličitanu olovnatého, nedojdeme za daných poměrů látky 100% slo- 

 žení Pb 3 4 . 



Další otázkou bylo, jaké poměry nastanou nad optimálnou te- 

 plotou. 



V literatuře byla již u jiné příležitosti v kratičké práci od Le 

 Chateliera studována dissociace minia manometrickou methodou (Bul- 

 letin de la Société chimique de Paris 1897, 1, 791) a nalezeno 

 těchto několik resultátů: 



Při 445° ... tlak 5 mm 

 „ 500° . . . „ 60 „ 

 „ 555°. . . ,. 183 „ (b) 

 „ 636°. . . „ 763 „ (a) 



Autor zcela stručně praví, že užíval minia, které neobsahovalo 



Věstník král. české spol. nauk. Třída II. 



