XIX. 



O vysoušení látek pod etherem. 



Vladimir Staněk. 



(S 2 obrázky v textu ) 

 Předloženo v sezení dne 9. července 1909. 



Každý, kdo se zabýval pracemi s amorfními látkami organickými, 

 zná zajisté ze zkušenosti obtíže, jaké často skýtá jich vysoušení. 

 Získáváme sušením při vyšší teplotě (připouští-li to povaha látek) 

 nebo v exikátoru namnoze hmoty rohovíte, často účinkem vzduchu 

 neb tepla značně změněné, které uvnitř obsahují ještě hojně vody. 

 Teprve často opakovaným roztíráním a novým sušením obdržíme 

 prášky suché. Typickým příkladem jsou bílkoviny, sražené záhřevem 

 šťáv rostlinných, nebo i látky pektinové, srážené lihem z roztoků. 



K odvodňování takových hmot již po několik roků užívám zná- 

 mé vlastnosti etheru, rozpouštěti asi 10% vody, a výsledky jsou tak 

 uspokojivé, že neváhám tuto o nich zprávu podati. 



Postupuji různým způsobem dle toho, obsahuje-li hmota, k su- 

 šení určená, podíly v etheru rozpustné, čili nic. 



V případě prvém počínám si takto : Do nádoby A (obr. 1.), 

 jímající as 2 — 3 l, vložíme košík B z hrubého pletiva kovového, pod- 

 ložený miskou porculánovou nebo kroužkem kovovým C } 2 — 3 cm vy 

 sokým. Košíček naplníme obyčejným tyčinko vitým žíravým natronem*) 

 až k okraji a pokryjeme hrubou siťkou D, ku které jest přiletován silný 

 drát E, který umožóuje pohodlné vyjmutí síťky. Do nádoby nalejeme 



*) Zkoušel jsem též chlorid vápenatý. Tento však krystaluje a zvětšuje 

 objem tak, že může i nádobu roztrhnout. 



Věstník král. české spol. nauk. Třída II. 1 



