O bezjaderných jedincích a bezjaderných částech Amoeby proteus. 3 



typická Amoeba proteus, jak ji ku př. popisuje a kreslí ve velkém 

 díle svém Leidy, jeví v životě svém především dva stavy, vyjádřené 

 určitým tvarem těla a karakteristickými pohyby protoplasmy : s t a v 

 rovnováhy a stav podráždění. Ve stavu rovnováhy leze 

 Amoeba proteus po podkladu,, sliáuí a přijímá potravu. Tělo její jest 

 při tom sploštělé, ku podkladu přitisklé, jednoduché neb rozvětvené. 

 V řídkém případu nemá pseudopodií (tělo slimákovité či limaxovité 

 podoby), nejčastěji však má pseudopodie laločnaté až prstovité podoby, 

 přitisklé k podkladu neb méně či více od něho odstávající. Ve stavu 

 rovnováhy jeví protoplasma pohyb hlavní, postupný a vycházející od 

 určitého místa, jež za zadek těla Amoeby proteus označujeme, k po- 

 hybu pak hlavnímu družívají se pohyby vedlejší, karakteristické pro 

 pseudopodie. 



Stav podráždění vzniká ze stavu rovnováhy následkem podráž- 

 dění prostředky fysikálními neb chemickými, po jistém čase pak, 

 když podráždění minulo, Amoeba proteus vrací se opět do stavu rov- 

 nováhy. Stav podráždění SDadno možno vyvolati a pod drobnohledem 

 ukázati prostředky mechanickými, ku př. když Amoebu proteus ve 

 stavu rovnováhy proudem vodním z pipety vypuzeným od podkladu 

 (ku př; od plochy sklíčka objektivního, po němž leze) odtrhneme. Ve 

 stavu podráždění Amoeba proteus nelne ku podkladu, tělo pak jeví 

 část střední, z níž paprskovitě na různé strany vycházejí prstovité 

 pseudopodie. Pro stav podráždění jsou pak význačné plasmatické po- 

 hyby, směřující do vnitř těla amoeby a pohyby centrifugalné, jimiž 

 dán jest vznik paprskovitých pseudopodií. Bylo shledáno, že bezja- 

 derní jedinci jevili oba hlavní stavy a pro ně význačné pohyby zrovna 

 tak jako jedinci normální, kteří s nimi. společné vznikli a dále byli 

 pěstováni. Stav rovnováhy vyskytoval se u jedinců bezjaderných až 

 k době, kdy počaly se na nich objevovati známky hynutí. Tělo jedinců 

 bezjaderných, blízkých zahynutí stahuje se, nelne více ku podkladu, 

 stává se stále více kulatým, pohyby plasmatické stávají se stále více 

 zdlouhavými, omezujíce se na nízké vlnovité pseupodie na obvodu 

 těla, uvnitř těla pak lesklé kuličky shlukují se dohromady a v proto- 

 plasme objevují se vakuoly, předzvěst to nastávajícího rozplynutí 

 těla, jež brzy potom nastává. 



Jako doklad uvedeného tu pozorování budiž tu podán výtah 

 z protokolu, týkající, se chování jednoho i druhého jedince, bezja- 

 derného. 



První jedinec b e z ja děrný: 



9. září. Jedinec nalezen lezoucí nahoře na stěně skle- 



1* 



