Úvod do studia, synoptická tabulka a synonymický katalog druhů rodu Psyla. 9 



až při větším zvětšení můžeme přečasto rozhodnouti, zda se jedná 

 pouze o husté tečkovanou plochu, nebo je-li zjev hustého tečkování 

 optickou sumací ostnu povrchových a spodinových. 



Jako zvláštní samostatnou odrůdu spodinových ostnů rozeznávám 

 ostny marginální, které jsou umístěny při kraji obyčejně v cell. 

 Rs, Ml -j- 2, a Cul ; ne často, jen u některých druhů jsou v cell. 

 El ; skupiny těchto ostnů jsou buďto tak široké, jako osnité plochy 

 povrchové, nebo užší, obyčejně dosahují poloviny výše cell. Ml -J- 2, 

 někdy jsou vyšší, někdy širší; forma těchto ostnů bývá hruškovitá, 

 v celku větší, než ostnů povrchových nebo spodinových, zbarvení za 

 časté pro silnější chitinisaci intensi vnější; nasedají na široké basi a smě- 

 řují na ven. 



Popis ostnitých ploch, tedy rozestavení ostnů, vyčerpávám zúplna, 

 poněvadž nalézá se v něm výborný, stálý, celkem málo individuální 

 variabilitě podléhající znak druhový (s výjimkou několika málo druhů, 

 jako Ps. malí Schmiedberger, visci Curtis, kde jest individuální va- 

 riabilita značná). 



Tvar a popis rozměrů jednotlivých vlastních polí křídla u každého 

 druhu zvláště pro nudnou jednotvárnost v úvahu nebereme. — Jediné 

 stigma činí čestnou výjimku a o tom jsme se dostatečně rozepsali 

 při kritice Rl. 



Zadní křídlo neposkytuje žádných druhových rozdílů. 



Nohy neposkytují zcela žádného prakticky upotřebitelného dru- 

 hového rozdílu ani v délkách, ani v tvaru, ani ve zbarvení (poslední 

 s výjimkou Ps. alni, kde jest zevně u base všech holení význačná 

 černohnědá skvrna). 



Zadek kromě konečných článků cTcJ 1 a QQ, o kterých v nej- 

 bližších řádcích podrobněji pojednáme, neposkytuje žádných plastických, 

 druhově odlišných rozdílů ; pouze zbarvení někdy, ač jen velmi zřídka, 

 může býti dobrým, ba nápadným znakem (abdominalis). 



ďcT Konec těla. — Článek IX. t. zv. gen i tá lni segment 

 jest do zadu nahoru otevřen a vytažen v podobě přídy člunu; otvo- 

 rem vyniká penis s vývodem pohlavním ; okraje článku jsou v rovině 

 horizontální; na okraji zadním sedí kopulační kleště, na předním 

 šupinovitý článek X., srostlý s kroužkovitým článkem XL, nesoucím 

 anus; proto článek X., XI. i s anusem nazýváme článkem 

 análním; článek XII. se u Hemipter již ani embryonálně nezakládá, 

 vymizel úplně (Heymons). 



Gegitální segment jest ve většině druhů konformní, nahoře 



