Úvod do studia, synoptická tabulka a synonymický katalog druhů rodu Psylla \\ 



skloněná a koncem svým přikrývající konec kleští ; jest formy velmi 

 jednotvárné, nějakých důležitých, druhově rozdílných znaků neposkytuje 

 a popisuje se k vůli úplnosti. 



Anus u (5* (^ nelze ani dobře spatřiti, neposkytuje pražádných 

 znaků, dle kterých bychom mohli na druhovou rozdílnost usuzovati, 

 na rozdíl od anusu QÇ, jehož délka v jistých případech bývá nápadná 

 i značně druhově rozdílná. 



Ç Konec těla utvářen jest dvěma často velmi dlouhými 

 člunovitými články (polovina člunu), z nichž dolení VIII. předchází 

 apparátu genitálnímu, a proto jest jmenován genitálním, hoření X. 

 pojmenovaný análním, má v sobě uzavřený anus a kolem něho 

 silněji chitinisovaný kruh, s otvory voskových žláz, oddělený zřetelné 

 slaběji chitinisovaným pásem od vlastního článku X., který (kruh 

 se žlázami) sluší považovati za článek XI. — Anus jeví se jako 

 štěrbina směru předozadního, bez chlopní (nadřitních a podřitních). 



Anální článek lze rozděliti na část basální, širší to oddíl 

 kolem anusu a zoban, část konečnou, která bývá u svého kořene více 

 méně náhle zúžená, což s úspěchem pozorujeme při pohledu s hora 

 na napíchnutém jedinci; při pohledu se strany, zvláště na praeparátu 

 v glycerinu montovaném bývá před zobanem patrno větší, nebo menší 

 vzedmutí na horním obrysu, které jmenujeme hrbem; jinak má zoban 

 kýl, nebo-li horní obrys hladký, s řadou jemných ostrých jasných 

 chloupků, nebo v řídkých případech všelikými výrostky opatřený 

 (ostrými jako zuby pily u Ps. fusca, hrbolkovitými u Ps. Foersteri) \ 

 konec zobanu má osu bud! rovnou, nebo mírně nahoru hnutou (u je- 

 diné Ps. Hartigii jest koneček ohnutý dolů); vlastní koneček jest buď 

 stejnoměrně zaokrouhlený, nebo nahoře nadmutý a dole rovný (alni, 

 betulae), nebo z dola nahoru zaokrouhlený, o rovném horuím okraji 

 tak, že povstává nahoře ostrý úhel (melanoneura) ; dolní okraj zobanu 

 jest bud! rovný, nebo dolů vypouklý, u kořene zobanu na jeho pře- 

 chodu mezi ním a částí basální jest více méně hluboký výkroj. — 

 Ostny velmi dobré, druhově stálé hodnoty sedí na straně zobanu,, 

 pokrývajíce ji bud! celou, nebo jen v dolní polovici, řídce nebo velmi 

 hustě, začínají na určitou vzdálenost od konce; někdy lze pozorovati 

 přechodné tvary, jako ostnité chlupy, nebo zastoupení ostnů chlupy 

 vůbec, ukazující, že všechny tyto různotvaré formy ostnů jsou vlastně 

 přeměněné chlupy; obyčejně jsou dlouze kuželovité, na konci ostře 

 vytažené, jindy ploché, široké, na konci z široka pěkně zaokrouhlené 

 (Ps. buxi). — Přerůzných chlupů jest hojně; zcela všude najdeš 

 věneček kolem anusu, vně kruhu voskových žláz, ze zcela malých 



