12 XXII. Dr. Karel Šulc: 



krátkých chloupků složený; basální část má chlupy dle druhů tu 

 kratší, tu delší, tu řidší, tu hustší; na stranách hrbu, nebo v místech, 

 kde bývá (není-li hrbu, mluvíme o hrbišti), sedí obyčejně 5—6 dlouhých 

 velkochlupů (nebo-li pesíků), znamenitě v délce a síle od ostatních 

 chlupů odlišných; řada podobných, ale již mnohem menších velko- 

 chlupů táhne se na straně zobanu právě pod kýlem. — Počet chlupů, 

 jich tvar, shustění respektive rozptýlení a rozsazení vůbec tvoří 

 dobrou a stálou druhovou hodnotu a také se poměry tyto podrobně 

 všude popisují. — Rozměry uvádím vždy tyto: u análního článku: 

 délku horního obrysu, poměrnou délku zobanu k celé délce článku, 

 šířku basální části a vzdálenost počátku ostnů od konce ; délku anusu. 

 Genitální článek (VIII.) vykazuje asi obdobné poměry 

 jako článek X. ; i tu může býti na spodním obrysu hrb, i tu jest 

 zoban více méně vytažen, i chlupy i ostny jsou přítomny, obyčejně 

 stejné hodnoty a stejných zásad s ostny a chlupy segmentu X. — 

 Rozměry uvádím tyto: délky horního, dolního, spodního obrysu. — 

 Velmi důležitým jest ústrojí kladélkové; dle výzkumů Hbymonsovýoh 

 zakládají se u hemipter kladélka jako vy chřipky, duplikatury kožní 

 těsně u střední čáry sternitu článků VIII. a IX. ; ony vychlípky článku 

 IX. dělí se ještě druhotně tak, že resultují konečně 3 páry gonapophys, 

 z nichž ony VIL a vnitřní článku IX. dávají vznik vnitřnímu a vněj- 

 šímu páru kladélkových bodel (bodců, osin, aculeus externus, internus), 

 zevní pár pak IX. článku dává původ tak zvaným pochvám kladél- 

 kovým (Scheideklappen, äussere Legescheiden), které jsou úplně 

 analogické oněm u kobylek. — Pochvy kladélkové jsou nej- 

 zevnější, široké u kořene, nasedají právě v úhlu, který tvoří dolní 

 obrys análního a horní obrys genitálního článku, jsou někdy krátké, 

 sotva konec análního zobanu dosahující, jindy značně delší, do zadu 

 obyčejně zúžené, na konci zaokrouhlené, zřídka uťaté; jejich povrch 

 může býti u base načrtán, v dalším pokračování úplně nebo neúplně 

 kroužkované rýhován, nebo v zadní třetině podélně zbrázděn ; podrobný 

 popis se všude podává. — Zevní kladélko skládá se z těla, které 

 jest ploché, dlouhé, obyčejně stejně široké, na předním konci s výběžky 

 pro úpony svalové, na zadním konci zúžené a různě ohnuté; tělo skládá 

 se z nadliští, které bývá jemně kosočtvercované a podliští, obyčejně be- 

 ánkovitě (cirrus) načrtaného ; středem se táhne silnější lišta, která může 

 býti ještě sesílená lišténkou ; konec jest obyčejně náhle zúžen, nadliští 

 i podliští tu mizí, lišta jde k hornímu okraji chitinisujíc zúplna a dál 

 se nám jeví již konec vlastní bez nadliští a podliští, stejnoměrně 

 chitinisovaný, úzký, nahoru obloukovitě ohnutý, s konečkem zaoble- 



