XXIV. 



O vyskytování se oxalátu vápenatého u vyšších 



myxomycetů. 



Napsal Ladislav F. Čelakovský. 



Předloženo v sezení dne 3. prosince 1909. 



Doposud u pravých myxomycetů (Myxomycètes, Mycetozea) ne- 

 byl znám oxalát vápenatý jakožto stavební součást výtrusnic, plasmo- 

 diokarpň neb aethalií, spíše ustálen jest názor, že z pevných slou- 

 čenin kalcia zde toliko uhličitan vápenatý jakožto látka inkrustující 

 funguje. 



Jenom mezi myxomycetům příbuznými Monadineami, které 

 k Protozoům se počítají a jež Zopf svého času nedosti šťastně s pra- 

 vými myxomycety sloučil,*) udává týž autor, že nalezl u jistých 

 rhizopodních forem, jež nazval azoosporickými t. j. stadia flagella- 

 tového postrádajícími (Monadineae azoosporeae Zopf) rozmanité zá- 

 stupce, kteří v plasmě stadia amoebového nebo v plasmě cyst obsa- 

 hovali krystalky, o nichž dle některých reakcí mikrochemických 

 soudí, že by to mohly býti krystalky oxalátu vápenatého. Zopf vy- 

 jadřuje se tu opatrně, poněvadž počet provedenýih reakcí nebyl 

 zdaleka postačující, aby povaha těch krystalků mohla býti najisto 

 postavena. 



Ve své klassické monografii slizovek (Sluzowce, Paříž 1875) 

 sloučil Rostafiňski veškeré formy myxomycetů, jež v některé své 

 části fruktifikativní uhličitan vápenatý obsahují, ve skupinu Calcareae, 



Do této skupiny nepojal však řád Perichaenaceae, jež pro 



*) W. Zopf, Die Pilzthiere oder Schleimpilze 1887. (v Schenkově: Hand- 

 buch der Botanik). 



Věstník král. české spol. nauk. Třída II. 1 



