2 ■ XXIV. Ladislav F. Celakovský: 



světlou barvu výtrusů a charakteristickou úpravu kapillitia umístil 

 v blízkosti řádu Arcyriaceí a Trichiaceí a s těmito dohromady sloučil 

 ve skupinu Calonemeae. 



Odtržení Perichaenaceí od Calcareí diktované morfologickými 

 karaktery tak závažnými mohlo se tím větším právem provésti, po- 

 něvadž zvápnění sporangií Perichaenaceí není tak konstantním zje- 

 vem, obmezujíc se jen na dva druhy (mezi devíti*), totiž na Peri- 

 chaena populina Fries a Perichaena depressa Libert, které mimo to 

 dosti často a snad častěji ve formě nezvápnělé neb sotva poněkud 

 zvápnělé se vyskytují. 



V části pojednávající všeobecně o vnitřní skladbě myxomycetů 

 praví Rostafiňski při kapitole: Periehaenaceae (1. c. p. 73. a 74.) 

 mezi jiným to, co v následujícím českém překladu podávám : „U tří 

 jiných Perichaen, to jest u P. depressa Libert, P. fusco-atra Rostaf. 

 a P. corticalis Rost, zrnění hmotou ústrujnou na bláně výtrusnic vy- 

 stupuje tak silně, že tvoří hrubou vrstvu slitou v jednu massu, 

 kterou lze odděliti od vnitřní homogenní blány. Vedle toho u P. 

 corticalis nalézáme v zevnější stěně rozmanitá drobnozrnečná zvápnění 

 vystupující někdy tak silně, že obyčejně hnědá Stěna následkem toho 

 přijímá barvu mléčně růžovou neb popelavou. U P. depressa zváp- 

 nění zevnější stěny existuje, ale jest tak slabě vyvinuté, že 

 je lze toliko působením kyseliny sírové podle tvo- 

 řících se při tom význačných krystalků síranu vápenatého doká- 

 zati." 



V téže monografii na str. 74. dole čteme: „U některých sem 

 náležících druhů setkáváme se se zvápněním stěn plodnicových, které 

 ostatně toliko ve skupině Calcareí, ale daleko silněji, se spa- 

 třuje." 



Z té poznámky soudím, že Rostafiňski měl vápenité inkrustace 

 na povrchu Perichaen — ačkoli to nikde přímo nepraví — za to- 

 tožné s oněmi u pravých Calcareí, totiž složené z uhličitanu vápe- 

 nitého. 



V části speciální při popisu své Perichaena corticalis (P. popu- 

 lina Fries) praví Rostofmski (1. c. p. 294): „Dále různý stupeň 

 zvápnéní přivodí různé zabarvení zevnější stěny. I tak vydaří se 

 mezi typickými někdy též sporangia temnošedá anebo též všecky 

 výtrusnice jedné skupiny mají takou barvu; viděl jsem též skupiny 



*) U A. Listera (A monograph oí the mycetozoa; London 1894), jenž 

 druhy silně stahuje mezi čtyřmi. 



