6 XXíV. Ladislav F. Celakovský: 



Trichia contorta i Perichaena populina Fr. rostou na kůře roz- 

 manitých stromů, zvláště listnatých. Tato shoda mi byla ihned ná- 

 padnou a nápadnost ta stupňovala se, když se mi poštěstilo nalézti 

 ještě u jednoho korami (borkami) se živícího myxomycetu na zevnější 

 bláně sporé sice, ale zřetelné inkrustace krystallků, jevících všechny 

 vlastnosti oxalátu vápenatého. Míním jednu formu od Hemitrichia 

 Karst enii Lister (Hemiarevia Karstenii Rostaf.), u níž také hnědé 

 výtrusnice nebo plasmodiokarpy žílovité měly poněkud ojíněný, na- 

 šedivěly vzhled. Myxomycet ten nalezený ode mne též u Chudenic 

 v r. 1899 (na kůře od Acer. negundo) jest ostatně v nejbližším pří- 

 buzenství s Trichia contorta a dosti příbuzný se zástupci rodu Peri- 

 chaena. Náležíť všechny tři rody do skupiny Calonemeae. 



Dle toho naskytovala se dvojí domněnka. Bud! jest oxalát vá- 

 penatý produktem výměny látek dotyčných myxomycetu, asi tak jako- 

 jest jím uhličitan vápenatý u Calcariaceí, anebo jest produktem cizím, 

 pocbodícím z borky větví odumřelých, jejž plasmodia do sebe béřou r 

 s sebou unášejí a při formaci svých výtrusnic na povrch vylučují, 

 čímž zevně blány svých výtrusnic inkrustují. 



První domněnce odporují případné značné rozměry oněch zrn 

 (u Trichia contorta i Perichaena populina). Druhá domněnka má, 

 však pro sebe faktum , že oxalát vápenatý v živných substrátech 

 myxomycetu dotyčných (na př. v borce dubové, topolové a lípové) jest 

 konstantně přítomen a velikost tu se vyskytujících hrubozrných kry- 

 stallů a drůz odpovídala by v celku oné, jakou mají zrna na povrchu 

 dotyčných plodnic myxomycetových uložená (u Trichia contorta forma 

 calcarea a Perichaena populina forma calcarea). 



Na jednom sběru od Perichaena populina z Chudenic (topolová 

 kůra) sbíhaly se k malé skupině plodnic silně zvápenatělých a tudíž 

 takořka mléčně bílých žílovité bělavé pruhy. Bližší vyšetření ukázalo, 

 že na těch místech byla kůra pomoučena krystallickými zrnky téhož 

 tvaru, jakou měla zrnka na povrchu plodnic se nalézající, a jež se 

 mikrochemickým rozborem skutečně též ukázala býti oxalátem vápe- 

 natým. Nemohlo o tom býti pochybnosti, že Plasmodium na povrch 

 kůry vylezlé a k onomu místu se ubírající, kde později fruktifikovalo y 

 zanechalo ony bělavé pruhy. Tím je prokázáno, že oxalát vápenatý 

 v tomto případě zajisté přítomen byl v plasmodiích dříve, nežli tato 

 fruktifikovati počala a to opět mluví ve prospěch mého náhledu, že 

 oxalát vápenatý u Perichaena populina forma calarea jest produktem 

 cizím, pocházejícím z kůry (borky) větví dotyčných listnatých stromů, 

 na nichž druh ten se vyskytuje. Plasmodia prolézající borku přijímají 



