26 BULETINUL SOCIETĂŢII DE ŞTIINŢE 



Sau pentru că pentru cercul trigonometric de raza infinită arcul 

 finit — j e infinit de mic, se poate înlocui sinul cu arcul şi avem 



(1 V . pmm' 



— |j mm'deci T =— ^-(2) 



care e tocmai formula lui Newton, în care p ţine locul lui f 7 şi pe care 

 spre a o aplica tot trebue să înlocuim pe p cu f căci pentru 

 m— =m'=i şi d=i ne dă y=p care e f al formulei lui Newton. 



Şi astfel fiind concepută cauza atracţiunii se explică şi pentru 

 ce atracţiunea e instantanee şi nu se propagă ca lumina, electrici- 

 tatea, etc, căci orice presiune exercitată în masa unui fluid se 

 transmite instantaneu. Şi se explică şi pentru ce atracţiunea nu e 

 împiedicată de corpurile interpuse, sau cum se zice astfel că atrac- 

 ţiunea pătrunde prin corpuri, de oarece impulsiunile care-i dau 

 naştere sunt exterioare. 



Această corespondenţă perfectă a teorii dată de noi cu formula 

 lui Newton, formulă care a fost dedusă din legile Kepler, cari 

 sunt bazate pe observaţiune, şi stabilirea şi a cauzei instantanietăţii 

 atracţiuni, şi a pătrunderii ei prin corpuri se poate privi ca o nouă 

 confirmare a ipotezii eterului,şi ca o confirmare a originii eterice a 

 materiei, prin aceea că unitatea elementară de masă am consi- 

 derat-o de dimensiunile unei atome eterice, după cum am spus că 

 trebue s*o considerăm spre a înlătura orice discuţiune care ar fi 

 modificat rezultatul. Atoma eterică, oricât de mică e, are un volum, 

 iar unitatea elementară de masă are tocmai acel volum fiind for- 

 mată din două sau mai multe atome eterice condensate în acelaş 

 volum. 



Oricât de îndrăzneţe par aceste ipoteze, nu e mai puţin adevă- 

 rat că ele sunt conforme unei intimi convingeri la care ajunge 

 cineva cu cât studiază mai de aproape această delicată chestiune. 

 Şi din momentul ce odată sunt formulate şi oarecât confirmate 

 printr'un acord cu ştiinţa pozitivă, ele par ca nişte evidenţe, ca 

 nişte axiome : connexul lor logic par-că le impune unei cugetări 

 niţel familiarizată cu ideia de infinit mic şi infinit mare, de punct 

 şi spaţiu. 



Printr'un punct matematic se poate supozâ o infinitate de drepte 

 trecând într'o infinitate de direcţiuni în spaţiu, şi totuşi punctul e 



