BULETINUL SOCIETĂŢII DE ŞTIINŢE 



de fizică pentru Universitate şi reuşi a da deja la lumină câteva 

 capitole mai importante din cursul său. 



Această încercare fericită a lui Negreanu nu trebueşte uitată, 

 dar din contră cată a-i fi recunoscători, căci el a ştiut a ne deschide 

 drumul în această direcţiune, în care avem atâta de făcut, de oare- 

 ce literatura didactică universitară în limba ţării este aproape ne- 

 cunoscută. 



Negreanu a fost un bun coleg-, şi facultatea de ştiinţe din Bucu- 

 reşti, ca şi Societatea noastră de ştiinţe, pierde în el pe un om de 

 seamă, cu bun simţ şi doritor de fapte bune. 



Am avut ocaziunea de a cunoaşte pe Negreanu încă de când se 

 afla la Paris la 1882, şi ştiu cât a muncit şi cât s'a chinuit ca să-şi 

 creeze o situaţiune demnă şi liniştită. 



Moartea îl răpeşte din sânul familiei sale scumpe şi din mijlocul 

 nostru tocmai în vârsta în care muncitorii cu capul pot da mai 

 mult şcoalei şi societăţii, şi când au dreptul a se gândi să trăiască 

 puţin şi pentru ei. 



Aceasta e o dovadă mai mult cât e de şubredă existenţa noa- 

 stră pe pământ ; cum totul e trecător şi cât de infinit e timpul ce 

 rămâne după noi, faţă de acel scurt de tot ce-1 trecem în vieaţa 

 noastră aicea. Totul e o clipă şi fericiţi sunt numai aceia cari prin 

 munca lor, în scurtul timp cât au muncit şi suferit în sânul omeni- 

 rii, au putut lăsa o urmă care să dureze câtva în infinit după dis- 

 pariţiunea lor. 



Pentru noi şi pentru Universitatea noastră Negreanu lasă un 

 nume care nu va fi uitat curând. 



Aceasta să fie şi singura consolaţiune ce o mai poate avea soţia 

 şi copiii săi în marea lor durere, pe care ne facem o adevărată da- 

 torie de a o împărtăşi cu toţii cât mai adânc. 



Fie-i ţărâna uşoară. 



Dictată cu puţine minute înainte de a pleca la înmormântare. 



1 Maiu 1908. 



