94 BULETINUL SOCIETĂŢII DE ŞTIINŢE 



mare. iar cele tipărite în limba ţării datează din 1544 la românii 

 din Transilvania şi dela 1640 sub Matei-Basarab, iar dela 1643 

 sub Vasile Lupu, în ţările libere. 



Din această pricină limba de cetire şi de învăţătură religioasă 

 fu de mult aceea a poporului. Sub Şerban Cantacuzino s'a introdus 

 şi în toate bisericile ţării cetirea evangheliei şi apostolului în limba 

 poporului. 



Iată de ce Hase a spus despre români că »ei sunt unul dintre 

 cele dintâi popoare ce au scris-o (Biblia) în limba naţională". 



Ca dovadă a unei tipărituri, făcută cu o rară îngrijire, voiu cita 

 evanghelia slavonă dela 15 1 2, a lui Neagoe Basarab. splendid mo- 

 nument de artă tipografică şi peste un secol şi jumătate în urmă 

 admirabila biblie, a lui Şerban Cantacuzino dela 1688, scrisă în ro- 

 mâneşte. 



De asemenea se ştie că chiar domnitorii străini au trebuit să ţie 

 seamă de năzuinţele poporului şi de nevoile împrejurărilor în cari 

 ne aflăm. 



Astfel, Constantin Duca, în cele două domnii ale sale ce au 

 avut loc de la 1693 — I 7°3^ a întemeiat şcoli pentru popor, pe lângă 

 şcolile cu caracter bisericesc, în toate Capitalele judeţelor. 



Putem cita cu deosebire şcoala dela Hotin a cărui ultim Efor a 

 fost Episcopul din loc Amfiloxie, care a tipărit o geografie univer- 

 sală, o aritmetică şi o descriere cronologică a Domnilor Moldovei. 



Putem adăuga de asemenea că. chiar după retragerea turcilor, 

 în această şcoală a Hotinului, când în Occident orientaliştii erau o 

 excepţie, că acolo se afla încă cea mai renumită şcoală pentru limba 

 arabă şi turcă. 



Sobiesky, fratele lui Ioan al III-lea, regele Poloniei, liberatorul 

 Vienei, învăţase la această şcoală. 



Graţie acestor şcoli româneşti, avut-am noi din vechime croni- 

 cari însufleţiţi de »duhul naţional" , cum se zicea mai demult, între 

 cari voiu cita pe vornicul Grigore Ureche, pe logofătul Istrati, care 

 astăzi se ştie că a scris înainte de Ureche, pe Mitropoliţii Varlaam 

 şi Dosoftei, pe cronicarii Miron Costin, care iscălea cu litere latine. 

 ştia latineşte şi scria poeme întregi în elegante versuri polone, şi 

 fiul său Nicolae Costin, Vasile Damian şi Tudor Dubău, Stoica 

 Ludescu, Constantin Căpitanul, Gheorghe Brancovici, Radu şi 

 Şerban Greceanu, Radu Popescu, Antim Ivireanu şi Ioan Niculcea. 



Năzuinţele propagandei protestanţilor, pe de o parte, cari cău- 

 tau să ademenească pe românii din Transilvania sub Racoţi şi do- 



