98 BULETINUL SOCIETĂŢII DE ŞTIINŢE 



Acum voiu spune numai că mulţi din aceştia erau români mace- 

 doneni şi oameni cu o adevărată cultură. 



Voiu cita pe Ioan Comnen, proto-medicul lui Constantin Brân- 

 coveanu. profesor de ştiinţele fizico-matematice (1680 — 1700) la 

 Academia domnească de la Sf. Sava, cum se lumiâ acea şcoală. 

 Era filolog însemnat, şi călugărindu-se cu numele de Ierotha 

 ajunse Mitropolit al Distriei. 



Iliade Mânase (1759 — 1785)1 ce studiase in Italia şi Germania 

 ştiinţele fizico-matematice şi căruia i se dădu mijloace pentru a 

 cumpăra instrumente pentru experienţele ştiinţifice. 



Lambru Fotiadis, profesor de fizică, care între 1730 — 1780 % 

 scris : Elemente de fizică, unde se ocupă şi de chimie. 



Grigore Constanda, care trece la Halle în 1790 doctoratul în 

 filozofie, matematici şi şti'nţele naturale. 



In fine, Constantin Yardalah, doctor în medicină şi profesor de 

 matematică şi Veniamin din Lesvin, matematic distins şi directo- 

 rul Academiei din Bucureşti, unde funcţiona ca şi colegul său de 

 mai sus până la 181 5. 



Afară de Ioan Comneanu şi Teudosie Coridaleu, ce se ocupa 

 cu astronomia, voiu mai reaminti, tot ca români, pe Nicolae Chiriac 

 Cercel, mare matematic, şi pe Ioan Forneiu. din Tesalia Muntoasă, 

 care a tradus geometria lui Blot. 



O astfel de stare culturală, datorită şcolilor localnice, cu limba 

 de predare latină, română, slavonă şi greacă, nu putea să rămână 

 fără o adâncă influenţă asupra poporului român. 



Documentele ce ne-au rămas, numeroasele manuscrise şi cărţile 

 tipărite. în ţară sau în străinătate, cu banii noştri, în limba slavonă, 

 română şi cu deosebire greacă, dovedesc o activitate nu ordinară 

 şi o dorinţă de cercetare nu comună, de oarece constatăm că dacă 

 Domni străini ca Constantin Duca. care era elenist profund şi 

 adânc cunoscător a filozofiei lui Aristotel, aveau o cultură serioasă, 

 numeroşi români se ocupau şi ei în diferite direcţiuni cu acelaş 

 succes. Astfel, din fericire, ne-au rămas numeroase manuscripte, 

 printre cari şi dizertaţiile filozofice ale coconilor lui Constantin 

 Brâncoveanu. cari ştiură în urmă să moară cu demnitate, alături cu 

 părintele lor, în faţa Sultanului, pentru credinţă şi neam. 



Ca dovadă despre starea noastră culturală din acele vremuri, 



