102 BULETINUL SOCIETĂţn DE ŞTIINŢE 



Ele ne mai arată firea aleasă şi sentimentul artistic, care se do- 

 vedeşte şi prin monumentele măreţe lăsate de străbuni şi prin lu- 

 crările, pe cât de migăloase, pe atât de gingaşe, făcute în casele 

 sătenilor noştri. 



De altfel, această cultură aleasă a stratului conducător român 

 se dovedeşte şi în alte împrejurări. Ori de câte ori oamenii de la noi 

 erau nevoiţi, din cauza nestatorniciei vremilor, să părăsească ţara. 

 pentru a trăi în ţări mai ocrotite de vrăjmaşe împrejurări. împiedi- 

 cătoare a unei vieţi mai bune la noi, aceştia au lăsat totdeauna 

 urme neperitoare în sânul neamurilor, în mijlocul cărora au lo- 

 cuit ei. 



Şi această superioritate dovedită, a unora dintre ai noştri, nu era 

 numai o hărăzire personală a acestora, dar dovedeşte o însuşire 

 aleasă a neamului între»-. 



Şi nu din veacul al XIV lea, de când cronicarii ne arată, ceva mai 

 mult, cele ce se petreceau la noi. se dovedeşte acest lucru, dar 

 chiar dela începutul formaţiunii naţionalităţii noastre. 



Dacă începem cu cei mai tineri din vecinii noştri, cu Bulgarii, 

 constatăm şi la ei bine făcătoarea influenţă a elementului româ- 

 nesc în conducerea destinelor lor. 



Sdrobiţi în diferite lupte cu Bizanţiul, ei sunt cuceriţi la 1018 de 

 către Vasile al II-lea Bulgaroctonul, care, după ce-i înfrânse pe 

 câmpul de luptă, puse să scoată ochii la 30.000 de bulgari. 



Numai unindu-se cu românii şi sub conducerea dinastiei româ- 

 neşti a Assanilor au putut ei să-şi recapete independenţa şi să 

 constituiască un imperiu puternic, care să impue în urmă chiar şi 

 Bizanţiului. 



Curios e însă de constatat că, odată cu stingerea acestei dinas- 

 tii româneşti, Bulgaria decade necontenit, până când la 1389 de- 

 vine paşalâc turcesc. Şi a trebuit să treacă 400 de ani ca să-şi re- 

 capete independenţa şi de data aceasta numai tot graţie concursu- 

 lui nostru şi numai după ce România se putuse organiza şi trăi 

 deosebit. 



Să ne întoarcem privirea spre Unguri. 



Sdrobiţi de către hordelelui Athila, noi am renăscut totuş mai cu- 

 rând la vieaţă, păstrându-ne mai mult independenţa, faţă cu cuce- 

 rirea turcească din urmă, decât ei cari devastaseră ţările române 

 cu Athila în frunte şi cari au văzut totuş falfâind steagul cu semiluna 

 pe cetatea capitalei lor, dela Buda, ceeace nu s'a întâmplat în ţările 

 noastre. Le-am dat lor pe mulţi din conducătorii noştri, între cari 

 pe familia Corvin, de veşnică laudă pentru ei şi mulţi dintre oa- 

 menii cu cari se mândresc. 



