ISLANDS BEEGSBYGGNAD. 27 



vid Reykjanes: alla dessa äro alkaliska; svafvelkällor förekomma i detta system vid 

 Krisuvik. 



Den närmaste orsaken till stora Geysirs utbrott har Bunsen lagt i dagen. Be- 

 viset l3^der i korthet sålunda. Vattnet i Geysirröret uppnår aldrig i någon punkt af 

 röret den temperatur, som motsvarar kokpunkten vid motsvarande tryck, icke ens ome- 

 delbart före eruptionen. Något utbrott skulle derföre aldrig kunna inträffa, såvida icke 

 vattenpelaren i röret genom stötvisa upplyftningar och dermed följande utflöden öfver 

 bassinen förkortades, men vid dessa tillfällen förminskas trycket, hvarpå utbrottet följer, 

 såvida hela vattenmassan vid upplyftningen uppnått en tillräckligt hög värmegrad. I 

 denna händelse börjar gasutvecklingen i midten, der temperaturen ligger närmast kok- 

 punkten för det motsvarande trycket, derigenom förminskas trycket på den underlig- 

 gande vattenpelaren, som derföre omedelbart öfvergår i ångform, hvarvid den i öfre 

 hälften af röret befintliga vattenmassan utslungas. För de stötvisa upplyftningarna an- 

 tar BuNSEN den förklaring, att vattnet i Geysirs djupare liggande tilloppsrör, genom 

 den derstädes rådande högre temperaturen, uppnår en spänstighet, som öfvervinner 

 trycket, men att den dervid bildade vattenångan omedelbart kondenseras i det öfver- 

 liggande kallare vattnet, samt att genom denna ångbildning värmegraden i det undre 

 vattenlagret blir så nedtryckt, att åter en tid måste åtgå, innan detta kan uppnå 

 sin förra spänstighetsgrad, hvarpå de periodiskt återkommande detonationerna bero. 

 Detta sistnämnda antagande såsom den yttersta grunden till utbrotten lemnas natur- 

 ligtvis obevisadt. 



Strokkr, Geysirs granne, hvilken till och med öfverträffar den sednare i erup- 

 tionernas höjd, ehuru icke i vattenmassa, har en trattformig pip i motsats till Ge3^sirs 

 cylindriska. Denna är i sin nedre del fylld med ånga, som håller det öfverliggande 

 vattnet i ständig kokning. Orsaken till eruptionerna tillskrifves plötslig ångutveckling 

 i rörets inre delar. 



I flacklandet mellan Ge3'sir och Hekla upprinna flera varma källor, såsom vid 

 Gröf, nära Hruni, likaså sydost om Hekla. 



Till Leirhnukrsystemet höra den bekanta Uxahver och källorna derinvid. Uxa- 

 hver ') är en Geysirskälla, uppbyggd på samma sätt som den stora Geysir, men sprutar 

 periodiskt, imgefär hvar tredje minut, då vattnet kastas högst 12 fot i höjden. Bas- 

 sinens större diameter är 11 fot, den mindre 8 fot, dess djup 11 fot, enligt Robeet. 

 Geysirs mått äro : bassinens diameter 54 fot, rörets djup 70 fot, dess diameter 10 fot. 

 Vid Uxahver är en utslocknad Geysirkälla, 30 fot i diameter, fylld med ångande vatten ; 

 — alldeles invid denna en mindre, i hvilken vattnet kastas i våldsam kokning, liksom 

 hos Strokkr, utan att utbrott ega rum. Mellan Leirhnukr och Krafla lio-o-a fumaroler 

 och slammkällor; i Nämafjäll fumaroler med svafvelafsättningar och vid fjällets östra fot 

 de bekanta slammkällorna, 7 till antalet: en kokande lervälling, som i några af dem 

 uppkastas 10 till 12 fot i luften vid gasbubblornas sönderbristande; dessa källor kallas 

 med ett gemensamt namn HliÖarnämar. Fremrinåmar äro fumaroler, som ligga öster 

 om Blåfjäll, något längre i iöster i den lavatäckta ödemarken, än kartan anger. De äro 

 ordnade efter norra och östra sluttningen af den förut omnämnda "Kitteln" och hafva 



1) Se författarens: En sommar pa Island, Reseskildring, Stockholm, 1866. 



