30 c. W. PAIJKULL, 



väl är icke en enda gäng uppvisad genom lavan vid Reykjavik, hvilket på det högsta 

 bestyrker dess sena ålder. Kjerulf har visserligen angifvit en gång genom "dolerit- 

 trapp" vid Håls för ändan af Reynivallahåls på Hvalfjordens södra sida. "Dolerittrappen" 

 uppträder der under den äldre basalten och mandelsten, men denna "dolerittrapps" 

 öfverensstämmelse med Reykjavikslavan är ej afgjord. Den innehåller nämligen mandlar 

 af chalcedon och qvartsdruser i de större håligheterna, hvilket icke träffas i lavan vid 

 Reykjavik, hvars håligheter, enligt hvad förut är nämndt, sakna utfyllningar. Denna 

 iakttagelse synes således icke i någon mon kunna rubba den förmodan, att Reykjaviks- 

 doleriten är en af Islands yngsta bergarter, en del af en lavaström, som utflutit under 

 istiden, hvarefter dess yta blifvit denuderad af den skridjökel, som ögonskenligen 

 fårat densamma, ty repor iakttagas här allestädes, der bergytan ligger blottad. Genom 

 denna afnötning har den ursprungligen vågräta ytan förvandlats till en vågformig, så- 

 dan som den nu befinner sig. 



Vi parallelisera sålunda denna bergart med lavan vid Ok, och hafva till följd af dess 

 stora vigt såsom en öfvergångslänk mellan de nyare lavorna och den äldre basalten, och 

 då den dessutom genom sina petrografiska karakterer i viss mon skiljer sig från denna 

 sednare, icke velat underlåta att på kartan gifva den en särskild färgbetäckning, ehuru 

 gränserna icke kunnat bestämt utstickas. Måhända är det lemningar af lavaströmmar 

 från denna tid, som betäcka de lägre sluttningarna vid Krisuvik, måhända äfven vid 

 Keflavik, der en likartad bergart skall anstå efter kusten. Lösa lavastycken, som tal- 

 rikt träffas på Mosfellsheden, härstamma sannolikt äfven från samma tid. Att lavor af 

 samma ålder för öfrigt äfven måste förekomma i andra delar af landet är naturligt, 

 ehuru det i allmänhet icke hittills uppmärksammats. En likartad "dolerittrapp" med 

 den vid Ok fann Kjerulf öfverst på Tindastoll 3370 fot öfver hafvet, och en likartad 

 bergart har jag äfven funnit i bergskredet i Ljosavatnsskarö i Nordlandet. Enligt Ro- 

 bert förekommer i Ennisfjäll på norra sidan af Snaäfellsjökeln en bergart, som mycket 

 liknar Reykjaviksdoleriten. 



Deremot tyckes den iitmärkta augitandesit, som uppträder i de lägre höjderna 

 vid Hafuarfjord, tillhöra en äldre bildning. 



Denna bergart är af gråröd eller gråhvit fäxg och småpipig struktur; i pipig- 

 heterna är fältspaten utkristalliserad i tunna blad; augiten förekommer i vackra, glän- 

 sande, svarta kristaller, olivin i små, metallglänsande korn; sällan uppträda slaggiga 

 korn af titanhaltig jernmalm. 



En annan mera typisk augit-audesit har Zirkel, som nämndt, funnit i Kvigyndis- 

 fell norr om Thingvallasjön, vid vägen deremellan och Okfjället; fältspaten bildar der 

 tunna, vatten-klara, löst sammanhängande blad; augit bildar skarpt iitbildade kristaller, 

 olivin förekommer i genomskinliga gulgröna korn. 



Augitandesiten förekommer i lager, såsom basalten, icke gångformigt, som tra- 

 chyten; men dess lagringsförhållande är dock icke tydligt. Emedan således det geogno- 

 stiska förekomstsättet är ett annat, har jag, oaktadt den kemiska sammansättningen 

 mera närmar denna bergart till trachyterna, på kartan likväl sammanfört den under 

 samma färgbetäckning som de basaltartade bergarterna. 



