ISLANDS BEEGSBYGGNAD. 39 



Alla dessa gångar tillhöra sannolikt samma gängsystem, och de basaltlager, som af 

 dem genomskäras, falla inom samma stora afdelning af basaltformationen, emedan de 

 äro äldre än gångarna sjelfva. Men inom denna afdelning kunna tvifvelsutan äfven un- 

 derafdelningar uppställas mellan relativt äldre och yngre lager. Vid Hamarfjordens 

 norra strand förekommer sålunda en trachytbildning, der en gång af denna bergart, 

 som är inlagrad i lager af basalt, jemte dessa betäckes af ett sammanhängande basalt- 

 lager, såsom den i det följande meddelade teckningen af detta fjällparti ger vid handen. 

 Trachyten, som går i dagen minst ett par tusen steg i lä,ngd efter fjällväggen, genomsättes 

 i sin ordning af flera basaltgångar med strykningsriktning i N — S. Dessa uppsätta der- 

 emot icke i det betäckande trapplagret, som således är yngre än gångbildningen. 



Nödvändio-heten att, i händelse man vill brino-a reda i indelningen af den isländ- 

 ska basaltformationen, ordna densamma efter gångförhållanden, har med eftertryck fram- 

 hållits af Kjerulf, som meddelar flera iakttagelser i detta hänseende. 



I enlighet med antagandet att den nuvarande vulkanverksaro.heten yttrar sig i en 

 viss bestämd riktning- skulle man vara berättigad att förutsätta, att detta städse varit 

 fallet. Likartade gångriktningar måste således tillhöra samma bildningsperioder, lika- 

 som de lager, de genomskära, under det att lager, som icke genomsättas af en viss 

 gångriktning, i tiden falla efter denna. På detta sätt borde man kunna ordna basalt- 

 lagren i skilj da delar af landet. 



Kjeeulf har äfven uppvisat för norra och vestra delen af landet fyra gångrikt- 

 ningar, som skola utmärka fyra olika geologiska epoker. Den äldsta af dessa gångrikt- 

 ningar är N — S ; dit hörande gångar uppsätta endast genom de undre basaltlagren. 

 Denna gångriktning är antecknad från Tindastoll, Hriitafjördr, Vatnsdalsfjäll, Baula, Håls. 



Den derpå följande riktningen är WNW — OSO ; den förekommer vid Saurbair^ 

 Hestr, Nordrårdalr, Kalmannstunga, Hriitafjardarhals, Grimstungur, Tindastoll. 



Den tredje gångrigtningen angifves från Baula, Saurbser, Vi5ey, Hruni; den är 

 NO — SW, således nära parallel med den fjerde eller riktningen af den nuvarande vul- 

 kanverksamheten. 



Emot ett dylikt samordnande af parallela gångsystemer kan endast invändas, att 

 detsamma icke må tillämpas på en gång öfver vidsträcktare delar af landet. Utgångs- 

 punkten derför eller antagandet af en och samma gångrigtning för den nuvarande vul- 

 kanverksamheten är nämligen icke alldeles berättigad, såsom jag i det föregående tror 

 mig hafva visat. De nuvarande vulkanerna äro belägna på sprickor, som stryka i snart 

 sagdt hvilken riktning som helst på kompassen, om också den nordost-sydvestliga rigt- 

 ningen är den rådande. Den gäller dock endast för landets sydvestra hälft, ty vid 

 Leirhniikr är vulkanremnan belägen i norr-söder, i Snaäfellssystemet i öster-vester. En- 

 dast inom inskränktare ytvidder kan det derföre vara tillåtet att lägga denna indelning 

 till grund. 



Basaltlager, utmärkta af en vacker, pelarformig afsön- 

 dring, träffas bland annat på Viey i Reykjaviksbugten. Pe- 

 larna utgöras af en småkristallinisk dolerit. På ett ställe ge- 

 nomsätter en gång af anamesit, försedd med den tachylitiska 

 förslaggningsskorpan, utan förkastning hos pelarna. Närstående 

 teckning ger en bild häraf: 



