42 c. W. PAIJKULL, 



massor, under det vulkanernas öfre, lösare material blifvit bortfördt genom denuda- 

 tionen. 



Ehuru hvarje spår af lavaströmmar är försvunnet, kan man dock garna biträda 

 denna åsigt. Man känner, hvilken ringa utbredning de trachytiska lavaströmmarna ega. 

 De vid Hekla och Rauöukambur äro de båda, som tillhöra de yngre lavorna. Hrafn- 

 tinnuhryggr vid Krafla har redan till en del förlorat det strömformiga utseendet. Den 

 bildar en upphöjd rygg, hvars krater är alldeles förstörd eller fördold under tuffmassor 

 och lösa eruptionsprodukter. 



Att vid Baula eller Litli Baula intet spår återstår hvarken af kratrar eller lava- 

 strömmar är således icke att undra på, då glaciererna härstädes under långa tider ar- 

 betat och afnött jordskorpan, sannolikt till icke obetydligt djup. 



Basaltmurarna kring de båda trachytfjällen, hvilka ofta äro uppskurna af bäckar 

 och utfårade af jökelverksamheten, förete samma omvexling af lager af tät basalt, man- 

 delsten och väcka, samt tuff, som öfverallt i Island. 



I en klyfta vid Dyrastaöir till exempel, der en bäck skurit sig ned, äro basalt- 

 lager af 6 till 20 — 40 fots mäktighet, hvilka stupa svagt mot öster. Underst förekommer 

 der "tät, svartblå trapp, der ofvanpå vackeartade partier med kalkspat och chalcedon, 

 derpå rödbrun tuff med rostfärgade brottstycken." 



Vid Baulas fot på östra sidan finner man kontakten mellan Baulabergarten och 

 basalten. Den trachytiska stenarten begränsas der, mot en brunröd och svartbrun tuff- 

 breccia, af ett pechstensglas, 6 till 10 fot mäktigt, af grön fettglans. Derunder följa 

 lager af tuff, väcka och basaltmandelsten. I klyftans botten är trachyten vid berörings- 

 ytan alldeles lavaartad, fincellig till porös, nästan som pimsten, med gråhvit färg. 



På platformen vester och söder om pyramiden finner man flera kontaktställen, 

 der pechstensglaset äfven uppträder. 



Dessa giasiga beröringsytor träffas allmänt på trachytgångarna i Island. Pech- 

 stenen står således med trachyten i närmaste sammanhang. 



En dunkelgrön pechsten med urskiljda fältspatskristaller från Baula har analyserats 

 af Kjerulf; en grönsvart pechsten från Island har undersökts af K. v. Hauee. >) 



Om man pulveriserar dessa pechstenar och betraktar dem under mikroskopet, 

 finner man, vid stark förstoring, att i glasmassan ligga tallösa kristallnålar, af hvilka de 

 större visa formen af triklinisk fältspat. ') I pechstensglaset har derföre den kri- 

 stallisation börjat inträda, hvilken alldeles saknas i obsidianen, som är fullkomligt 

 amorft glas. 



Vid Borgarfjorden, vid Husafell, har Zirkel iakttagit en utmärkt skiffrig pech- 

 stensporfyr med temligen skarpt utbildade, hvita fältspatskristaller. 



Den vackraste pechsten förefinnes vid Hamarfjorden i Ostlandet, i fjällväggen 

 på fjordens norra sida, der den förutnämnda trachytgången träffas. Nästföljande ideella 

 genomskärning längs fjällväggen, hvilken är bortåt en åttondels mil i längd, anger 

 närmare denna trachytgång och dess samband med basalten: a äro lager af den van- 



') Sitzgsber. d. Wein. Akad. d. Wissensch XII. 485. 

 ^) Zirkel, Lelirb d. Petrogr. I. 570. 



