ISLANDS BEEGSBYGGNAD. 



43 



liga täta, mörkfärgade anamesiten, hvilken vexlar med vackor; genom dessa uppsätter 

 trachj^ten utan märkbar rubbning i nämnda lager, b är en rödaktig eller gråhvit tra- 



ch3't, hvilken än är porös, matt 



till utseendet, än tät, nästan med 

 utseende af hälleflinta eller felsit- 

 porfyr af en frisk rödbrun färg. 

 c, c äro trappgångar af ringa 0; 

 mäktighet, som parallelt med 

 hvarandra, i rigtning af N — S 

 genomsätta trachj^tmassan; från 

 gången längst till höger går en 

 liten utlöpare in i trachyten. 



Trachyten företer en mycket tydlig parallelstruktur eller skiffring, hvilken äfven 

 är antydd på teckningen; denna parallelstruktur snor sig åt ömse sidor från horizon- 

 talen utan regelbundenhet. Pechstenen uppträder vid kontaktytan såväl på sidorna som 

 ofvanpå; den är dels svart, dels mörkt oljgrön, stundom porfyrartad af små fältspat- 

 taflor. Stundom är den utbildad som perlsten, hvarjemte i vissa lager vid kontaktytan 

 förekommer en vacker sphärolitfels, bestående af idel koncentriskt stråliga klot af ljus- 

 grön färg och af ärters storlek. Förhållandena vid Baula upprepa sig således här, sär- 

 skilt hvad strukturen vid kontaktsytorna beträffar. 



Trachytgångarna äro temligen allmänna vid ostkusten af Island; de saknas väl 

 knappast i någon af de större fjällryggarna, som åtskilja fjordarna. De röda bergskred, 

 som uppkomma genom bergartens förvittring, och hvilka sticka starkt af emot den blå- 

 grå trappen eller vackan, benämnas på landets språk raubarskriba. I BreiÖdalen skola 

 flera dylika bergskred finnas, ehuru de derstädes icke kunnat särskilt utmärkas, då jag 

 ej besökt denna dalgång, och deras närmare förekommande dessutom icke finnes an- 

 gifvet. 



En vacker, sphärolitisk obsidian framkommer under skridjökeln vid Svinafell på 

 södra sidan af Vatnajökeln. Den består af en svart, fullkomligt glasartad grundmassa, 

 i hvilken ligga skarpt begränsade, linsstora kulor, som i det inre äro gråsvarta, kon- 

 centriskt stråliga, men mot ytan antagit en ljusröd färg. Ett yttre skal omsluter stun- 

 dom en inre kula, delvis med tomrum emellan. I vissa stycken förekomma tunna lager 

 af obsidianglas i en trachytisk massa. Pimsten i lösa stycken träffas äfven i dessa 

 trakter. 



Trachyten vid Lonsviken längre i norr efter ostkusten är uppfylld med gröna 

 fläckar, som icke skarpt begränsas mot grundmassan, utan meddela denna en grönhvit 

 färg. De spridda, utskiljda fältspatkristallerna sammanflyta äfven med grundmassan; 

 bergarten är kompakt. 



I Jåriidalen nära Thingmuli vid en biflod till Lagarfljöt är en "thonstein"-lik tra- 

 chyt med matt, gråaktig grundmassa, tätt späckad med fina gröna punkter och spridda 

 kalkspatsmandlar. 



Från södra sidan af Beriifjorden beskrifves en gång af obsidian (pechsten); stället 

 har jag icke besökt. 



