ISLANDS BERGSBYGGNAD. 49 



Vid Arnarbaeli vid Ölfiisån förekomma äfven tufflae-er med fossila lemnin^ar, 

 WiNKLER fann der: Cyprina islandica L., Astarte borealis, Chem., Pholas truncata L., 

 F. crispata L., Pecten islandicum L., Buccinum undatum var. vulgatum L. 



Fossilförande tuff af samma beskaffenhet som vid Fossvogr träffas för öfrigt i 

 Reykjaviks allra närmaste grannskap vid vägen mellan staden och Langarnes. Alla 

 dessa tufflager utgöra tydligen lemningar af en gång mera utbredda massor. Kjeeulf 

 fann på Mosfellsheden på 400 fot öfver hafvet en lös sten med balaner; en höjning af 

 landttungan vid Reykjavik tyckes således i en yngre geologisk period hafva egt rum. 



Vid Holmsberg norr om Keflavik har Kjerulf äfven funnit tufflager med skal- 

 lemningar. 



Enligt Eggert Olafsen förekomma tufflager med skallemningar vid Leirå och 

 Laxå mellan Hvalfjorden och Borgarfjorden i Vestlandet, \ mil från hafvet 



På nordvestra halfön hafva likaledes funnits djdika lemningar på flera ställen, 

 2—4 — 8 fot öfver hafvets högsta vattenstånd. En del af dessa utgöra dock ingen- 

 ting annat än "Kjökkenmöddingar", emedan inbyggarne derstädes brukat mollusker 

 som födoämne. Men nedanför Saslingsdalsheden i Dalasysla har Olafsen funnit fossila 

 lemningar deraf i ett tufflager, och likaledes i en dal vid Tröllatiinga i Strand asysla; 

 de ligga der högt uppe i landet och utgöras af "små, vanliga mussloi'". Dessa fynd- 

 ställen hafva sedermera veterligen icke blifvit besökta. 



TILLÄGG. 



Analyser af fem isländska bergarter meddelas härjemte. 1. är lava från Leir- 

 hnukrs sednaste lavaström (omkring år 1727). Den är gråsvart, anamesitartad, icke 

 porfyritisk. 2. är lava frän Skåp tårvulkanen af år 1784. Den liknar föregående, men 

 är mörkare och något porfyritisk af små fältspatskorn. 3. är äldre lava från Reykja- 

 vik (den på kartan med särskilt färg betecknade bergarten). Den är tydligt kristalli- 

 nisk, doleritartad, ljusgrå, till sammanhanget något lös till följd af talrika pipigheter. 

 4. är en grofkristallinisk bergart från foten af Esja nära Leiruvogsån. Den är en bland- 

 ning af diallag med en pyroxenart, som efter allt utseende är bronzit, och vattenklar 

 eller hvitaktig fältspat, som i allmänhet 13'ser grön af diallagmassan och icke, som jag- 

 först trodde, af inblandad chlorit. Alla tre beståndsdelarna tyckas vara ungefär lika 

 rådande, men den ljusgröna diallagen ger färg åt det hela. Uti denna massa ligga tal- 

 rika korn af oljgrön bronzit sammanvuxen med den hvitaktiga fältspaten. Magnetisk 

 jernmalm kan i ringa mängd utdragas ur pulvret. Denna bergart är således minera- 

 logiskt lika sammansatt med den frän Vatnajökeln beskrifna, så tydligt utvecklade gab- 



K. Vet. Akacl. HaiuU. B. 7. N:o 1. • 



