6 c. W. PAIJKULL, 



Bland de talrika vulkanerna i Island är Hekla den enda, som blifvit mera detal- 

 jerad! undersökt: af Schyte ^) och Kjekulf ^), som lemnar ett kartutkast öfver Heklas 

 nyaste lavaströmmar. Dess lavor tillhöra äfven de i kemiskt hänseende hufvudsakligen 

 kända. Den vulkaniska verksamheten angifves emedlertid att hafva utbrutit på icke 

 mindre än 26 olika ställen i landet inom historisk tid. ') De förhistoriska vulkanerna 

 äro ännu allmännare, såsom de talrika utslocknade vulkankratrarna och lavaströmmarna 

 utvisa. Så till exempel på halfön söder om Reijkjavik. Månget talande exempel på 

 lavaströmmarnas inbördes anordning, huru de flutit emellan och öfver hvarandra, på 

 deras inbördes lagring med ett ord, skulle säkerligen derifrån erhållas. Men deråt har 

 uppmärksamheten ännu icke varit riktad, och dock tillskrifves hela öns bildning lik- 

 artade, om också submarina aflagringar. Här ligger således ett vidsträckt fält för forsk- 

 ning öppet. 



Såsom förut är antydt, torde det äfven låta sig göra att på flera ställen ådaga- 

 lägga tillvaron af prseglaciala lavaströmmar och sålunda uppvisa ett nödvändigt sam- 

 band mellan nutidens lavor och de yngre lagren i basaltformationen. 



Hvad basaltlagren beträffa, så tarfva de i allmänhet noggranna detaljerade un- 

 dersökningar, såvida en systematiseiing skall kunna åstadkommas. Man talar visser- 

 ligen om "trapp"-fjällens enformighet, om "trapp"-murar af 1000 fots mägtighet, men 

 denna enformighet, som uttrycker sig i stort i skiktningen, är sannolikt öfverallt en- 

 dast skenbar. På de ställen, der basaltlagren närmare undersökts, har man sett den- 

 samma på flera sätt upplösa sig i enskiltheter. En noggrann undersökning af Islands 

 basaltformation skulle lemna ovilkorligt svar, rörande den omtvistade frågan om dylika 

 basaltartade lagers bildningssätt. Sådana noggranna undersökningar saknas emedlertid 

 i väsentlig grad, hvarföre också, oaktadt basaltens ofta så bestämt utpräglade lava- 

 struktur, hypotheser kunnat framträda om dess bildning på sedimentär väg, åsigter, 

 som dock inför den nakna verkligheten icke visa sig hålla streck. Ty om också detaljerna 

 äro tunnsådda, är å andra sidan likformigheten i stort visserligen påfallande. 



Tufilagrens sammanhang med basalten är äfven för litet känd eller framhållen. 

 Dessa äro frågor, som en inskränktare undersökning af landet icke förmår att uttöm- 

 mande besvara. 



De stora glaciererna eller skridjöklarna, af hvilka tvenne i sydöstra delen af lan- 

 det, SkeiÖarår- och BreiÖamerkr-jökeln, uppnå en bredd af 3 — 4 geogr. mil, känner 

 man icke stort mer än till namnet, liksom produkterna af jökelverksamheten icke fin- 

 nas närmare beskrifna. Skridjöklai-na ega dock bland annat sin stora betydelse såsom 

 aktningsvärda återstoder från istiden. Men den fordna landtisens allmänna utbredninsr 

 öfver Island och dess snart sagdt ofantliga, denuderande verkningar hafva icke blifvit 

 i tillräcklig grad framhållna, ja, tillvaron af en dylik istid till och med helt och hållet 

 förnekad. Enligt hvad redan är nämndt, kan det dock knappast lida något tvifvel, att 

 den sönderstyckade bergytan, fjordarnas tillvaro med mera leda sitt ursprung derifrån, 

 likasom landtisens verkningar utplånat spåren af de äldre lavaströmmarna, eller åtmin- 



') Hekla och dens sidste Udbrud, Kjöbenhavn, 1847. 



'^) Nyt Magazin for Naturvidenskaberiie, Christiania, 1853. 



*) ZiRKEL, anf. 3t. 



