4 c. W. PAIJKULL, 



teckningen för trachyt och trachy tiska bergarter t j enar derföre hnfvudsakligen endast 

 att ange de ställen, der dylika bergarter förekomma, men i allmänhet icke deras re- 

 lativa utbredning. I ostlandet äga trachytfyndigheterna oftast sin största utsträckning 

 efter dalgångarnas längdriktningar, der denudationen isynnerhet blottat dem. 



Inom basaltformationen finnas, såsom längre fram noggrannare skall angifvas, 

 underordnade tufflager, som stundom innehålla brunkol, den isländska surturbranden. 

 Rörande dessa lager gäller i allmänhet detsamma som om trachytfyndigheterna, att 

 ■ färgbetäckningen endast anger deras allmänna utbredning öfver landet. Man finner, 

 att dessa båda så intressanta bildningar i det hela äro särdeles underordnade. Detta 

 faller vid en blick på kartan särdeles tydligt i ögonen. De lager, som föra hafsfossilier, 

 tertiära eller nutidens mollusker, äro snart räknade. De förra träffas endast vid hafs- 

 bugten Skjålfandi, norr om Husavik på nordkusten, de sednare på flera ställen vid 

 kusten nära Reykjavik, samt vid Ai-narbjeli vid Olfusån i samma del af landet, och på 

 ett par andra ställen. Denna fattigdom får man tvifvelsutan till en viss grad skrifva 

 på den forntida landtisens denuderande verkningar, hvilka i Island varit ofantliga. De 

 nämnda fossila lagren äro genom tecken angifna. 



Det prydliga utseende, den geologiska kartan måhända i öfrigt kan förete, måste 

 helt och hållet tillskrifvas Gunnlaugssons utmärkta topografiska karta öfver landet, efter 

 hvilken den är på fotografisk väg förminskad. På denna karta finnas de ständigt snö- 

 klädda fjällen, de så kallade jöklarna, med bestämda gränser angifna och likaså skrid- 

 jöklarna eller glaciererna, der skalan så medgifvit. 



Derjemte äro på denna karta äfven lavaströmmarna mycket noga betecknade. 

 Dock hafva en del lavaströmmar, som äro i betydligare grad begrafna under sand eller 

 grönsvål, alldeles icke blifvit utmärkta; gränserna för dessa har jag derföre så vidt 

 möjligt sökt att uppdraga. 



Äfven har jag med särskildt färg belagt ett parti i vestra delen af landet, näm- 

 ligen trakten närmast omkring Reykjavik och kring Okfjället. Jag tror mig kunna 

 visa, att de lager, som der betäcka jordytan, tillhöra lavaströmmar, som utflutit under 

 istiden. De äga nämligen en alldeles utpreglad lavakarakter, men äro tillika försedda 

 med jökelrepor. Jag har lagt vigt på, att särskildt framhålla dessa lager, emedan de 

 bilda öfvergång från nutidens lavor till de i basaltformationen förekommande [slaggiga,. 

 lavartade bergmassor, hvilkas strömform till följd dels af denudationen, dels af betäck- 

 ning af andra lager, icke längre kan med visshet igenkännas. 



Slutligen har jag äfven trott mig böra på kartan särskildt utmärka de väldiga 

 utsvämningar från jöklarna, hvilka igenfyllt fjordarna pä sydlandet, och gjort dess kust 

 så långgrund och otillgänglig att icke en enda hamn förefinnes mellan Eyrarbakki vid 

 ()lfusåns utlopp, i vester, till Papös invid Lönsviken, i öster. 



Dessa utsvämningar utgöra ett af de bästa bevisen för sammanhanget mellan 

 jordarna och den forntida landtisen, ty när så oerhörda massor af sand, grus och 

 slamm utsvämmas, att befintliga fjordar derigenom utfyllas, måste på andra sidan mot- 

 svarande fördjupningar uppstå i den bergyta, hvarifrån dessa alluvier utföras, der måste 

 således dalgångar, som motsvara fjordarna efter hand uppstå. 



